ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19301/19 Суддя (судді) першої інстанції: Кучма Костянтин Сергійович

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2025 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просить суд (з урахуванням уточнення позовних вимог):
- визнати протиправними та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу №2922355-1 від 31.07.2019.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на дату подання позовної заяви спір в судовому порядку не вирішений, рішення, яке набрало законної сили - відсутнє і податковий борг вважається неузгодженим. Отже, сума заборгованості, що вказана у податковій вимозі від 31.07.2019 року №292355-17 є неузгодженою, а тому право податкової застави у відповідача не виникло.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального та процесуального права.
Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що у зв`язку з наявністю податкового боргу, контролюючим органом сформовано та направлено позивачу податкову вимогу №292355-17 від 31.07.2019. На підставі статті 89 Податкового кодексу України податковим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від №292355-17 від 31.07.2019.
Апелянт стверджує, що скасування рішення про опис майна у податкову заставу №2922355-1 від 31.07.2019 не є можливим, адже податкова вимога №292355-17 від 31.07.2019 і рішення про опис майна у податкову заставу №292355-17 від 31.07.2019 були відкликані ще до моменту винесення рішення, а тому у справі №640/19301/19 відсутній предмет спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 та від 22.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до суду 28.08.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2017, результати якої оформлено актом від 06.11.2018 №4474/26-15-42-04-30-2791914098.
У висновку акта перевірки зазначено про порушення:
- п.177.10 ст.177 ПК України, наказу Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", в Книзі обліку доходів і витрат відображені недостовірні дані щодо понесених витрат безпосередньо пов`язаних з отриманим доходом;
- п.177.2, 177.4 ст.177 ПК України, занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 362355,44 грн, в тому числі за 2016 рік 151464,09 грн, за 2017 рік 210891,35 грн;
- п.57.1 ст.57 ПК України, несвоєчасно сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 4715,95 грн;
- п.16-1 підр.10 розд. XX ПК України, занижено військовий збір з чистого доходу в сумі 30196,27 грн, в тому числі за 2016 рік 12 622 грн, 2017 рік 17 574,27 грн;
- п.1, п.4 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, п.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок із сум чистого доходу не нарахований, і не перерахований до бюджету в сумі 192 051,91 грн, в тому числі за 2016 рік 90 774,91 грн, за 2017 рік 101 277 грн;
- п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 ПК України, занижено податкові зобов`язання з ПДВ, що підлягають сплаті до бюджету на суму 40 1529 грн, в тому числі січень 2016 року 6 130 грн, лютий 2016 року 8 737 грн, березень 2016 року 16 597 грн, квітень 2016 року 9 601 грн, травень 2016 року 9 628 грн, червень 2016 року 7 612 грн, липень 2016 року 9 636 грн, серпень 2016 року 16 063 грн, вересень 2016 року 15839 грн, жовтень 2016 року 16 591 грн, листопад 2016 року 23 972 грн, грудень 2016 року 27 888 грн, січень 2017 року 19 546 грн, лютий 2017 року 18 954 грн, березень 2017 року 20 1955 грн, квітень 2017 року 12 653 грн, травень 2017 року 9 552 грн, червень 2017 року 18 332 грн, липень 2017 року 15 465 грн, серпень 2017 року 16 130 грн, вересень 2017 року 5 537 грн, жовтень 2017 року 15 438 грн, листопад 2017 року 35 310 грн, грудень 2017 року 44363 грн; завищено від`ємне значення ПДВ: січень 2016 року 5 314 грн, лютий 2016 року 7179 грн, березень 2016 року 1 353 грн, квітень 2016 року 1 176 грн, травень 2016 року 131 грн, червень 2016 року 1 439 грн, липень 2016 року 1 564 грн, серпень 2016 року 4 855 грн, вересень 2016 року 6 014 грн, жовтень 2016 року 6 589 грн, листопад 2016 року 2 476 грн, січень 2017 року 2 949 грн, лютий 2017 року 1 803 грн, травень 2017 року 2 867 грн, серпень 2017 року 507 грн, вересень 2017 року 18 168 грн, жовтень 2017 року 26 631 грн, листопад 2017 року 17 563 грн, грудень 2017 року 1 087 грн;
- пп."а" пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України, несвоєчасно сплачено до бюджету податок на майно в сумі 780 грн.
Не погоджуючись із результатами вказаної перевірки, ФОП ОСОБА_1 подав заперечення на акт перевірки, які відповідно до листа №86813/В/26-15-42-04-27 від 21.12.2018 Головне управління ДФС у м. Києві залишило без задоволення.
На підставі акта перевірки, 26.12.2018 Головним управління ДФС у м. Києві прийнято:
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-398 в сумі 192051,91 грн;
- рішення №0131844204 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким визначено зобов`язання сплатити штраф у розмірі 10%, що складає 28 282,68 грн;
- податкове повідомлення-рішення №0131914204, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ на 401 529 грн та визначено зобов`язання сплатити штраф у розмірі 50%, що складає 200 764,50 грн, всього 602293,50 грн;
- податкове повідомлення-рішення №0131974204, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 109 665 грн;
- податкове повідомлення-рішення №0131814204, яким визначено зобов`язання сплатити штраф у розмірі 10% за затримку на 10 календарних днів сплати податку на нерухоме майно в сумі 78 грн;
- податкове повідомлення-рішення №0131804204, яким визначено зобов`язання сплатити штраф у розмірі 10% за затримку на 3 календарних днів сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 6,22 грн;
- податкове повідомлення-рішення №0131794204, яким визначено зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20% за затримку сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 930,75 грн;
- податкове повідомлення-рішення №0131784204, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 30 196,27 грн та визначено зобов`язання сплатити штраф у розмірі 25%, що складає 7 549,06 грн, всього 37745,33 грн;
- податкове повідомлення-рішення №0131764204, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 362 355,44 грн та визначено зобов`язання сплатити штраф у розмірі 50%, що складає 181 177,71 грн, всього 543 533,15 грн.
За наслідками адміністративного оскарження, прийняті рішення залишено без змін, про що свідчать рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 08.02.2019 №6408/6/99-99-11-05-02-25 та від 07.03.2019 №11051/6/99-99-11-05-01-25.
Головним управління ДФС у м. Києві 31.07.2019 прийнято податкову вимогу від 31.07.2019 №292355-17, згідно із якої станом на 30.07.2019 сума податкового боргу платника податків ФОП ОСОБА_1 становить 1 411 361,27 грн.
31.07.2019 Головним управління ДФС у м. Києві прийнято рішення №292355-17 про опис майна у податкову заставу відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України. Податковий орган здійснив опис майна, що перебуває у власності (господарському віддані або оперативному управлінні) платника податків ФОП ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із прийнятим рішенням контролюючого органу про опис майна у податкову заставу №2922355-1 від 31.07.2019, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.
Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).
За змістом підпунктів 2.1, 2.2, 2.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 р. № 576 (в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення), податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків.
Податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов`язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки.
Протягом строків оскарження суми грошових зобов`язань, визначених Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.
У взаємозв`язку з наведеним, згідно із пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що позивачем оскаржено податкові повідомлення-рішення, прийняті за результатом проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.
Під час розгляду справи судом із загальнодоступного джерела - Єдиного державного реєстру судових рішень отримано інформацію про те, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2019 в адміністративній справі №640/3575/19 відкрито провадження, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Так, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі №640/3575/19, яке набрало законної сили 11.07.2025 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 26.12.2018 №Ф-398.
Визнано протиправною та скасовано рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 26.12.2018 №0131844204 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 26.12.2018 №0131914204.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 26.12.2018 №0131974204.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 26.12.2018 №0131784204.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 26.12.2018 №0131764204.иВ задоволенні інших вимог відмовлено (а.с.135-141).
Відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Виходячи із зазначеного, відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України грошові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями в силу закону, вважаються неузгодженими та, відповідно, станом на момент винесення спірного рішення про опис майна в податкову заставу від 31.07.2019 - не набули статусу податкового боргу.
Поряд з тим, відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (пункт 89.2 статті 89 ПК України).
Абзацом третім пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Згідно із пунктом 91.1 статті 91 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податкового керуючого.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що умовою для винесення керівником контролюючого органу рішення про опис майна платника податків у податкову заставу є наявність у такого платника податків податкового боргу.
Враховуючи те, що встановлено відсутність податкового боргу у позивача, відповідач при винесенні рішення про опис майна у податкову заставу діяв з порушенням вимог податкового законодавства.
Також судом першої інстанції під час розгляду справи правильно встановлено, що Головне управління ДПС у м. Києві у відзиві на позовну заяву зазначило, що станом на 28.12.2019 відповідно до ІКС «Податковий блок» за позивачем не обліковується податковий борг (зв.а.с.101).
Доводи апелянта про те, що скасування рішення про опис майна у податкову заставу №2922355-1 від 31.07.2019 не є можливим, адже податкова вимога №292355-17 від 31.07.2019 і рішення про опис майна у податкову заставу №292355-17 від 31.07.2019 були відкликані ще до моменту винесення рішення, а тому у справі №640/19301/19 відсутній предмет спору, колегія суддів оцінює критично, виходячи із такого.
Відповідно до фактичних обставин справи, позивач в порядку адміністративного оскарження 02.09.2019 на адресу ДПС України подав скаргу на податкову вимогу №292355-7 від 31.07.2019 та рішення про опис майна у податкову заставу №29235-7 від 31.07.2019. 
За результатом розгляду скарги, контролюючим органом прийнято рішення від 24.09.20219 №290016/99-00-10-05-15 яким залишено без змін податкову вимогу ГУ ДФС у м. Києві від 31.07.2019 №292355-7 та рішення про опис майна у податкову заставу №29235-7 від 31.07.2019, а скаргу без задоволення.
Будь-яких доказів, які б підтверджували факт відкликання оскаржуваного рішення контролюючим органом до суду не надано.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Крім того, колегія суддів зазначає, що сам факт відкликання оскаржуваних рішень після звернення позивача до суду не може свідчити про відсутність предмета спору, оскільки на момент подання позову та звернення до суду такі рішення були чинними, породжували для позивача правові наслідки та, відповідно, стали підставою для звернення за судовим захистом.
Також суд звертає увагу, що згідно частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність предмета спору та необхідність надання правової оцінки оскаржуваному рішенню.
Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Оцінюючи наведені аргументи, суд апеляційної інстанції виходить з такого, що всі доводи Головного управління ДПС у м. Києві, наведені в апеляційній скарзі, ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. 
Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі №640/19301/19 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова