ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 569/7988/22   
19 серпня 2022 року 
м.Рівне
Суддя Рівненського міського суду Даш`ян К.Е. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:
12.06.2022 року о 00 год. 28 хв. складено протокол серії ААБ №286364, з якого вбачається, що 12.06.2022 року о 00 год. 05 хв. в м.Рівне, вул.. Шухевича,18 а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки ТЗ за допомогою Алкотестер Драгер №2306 у присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 7938 результат огляду становить 2,41 % проміле.
Дії ОСОБА_2 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, а відтак, скоїв правопорушення. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 , з приводу протоколу заперечив, просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення. Та надав суду наступні пояснення, що він 12.06.2022 року біля під`їзду будинку де винаймає квартиру, а саме м.Рівне, вул.. Шухевича18, на лавці разом з друзями вживали алкогольні напої, автомобіль був припаркований також біля під`їзду. Так як була вже комендантська година патрульна машина здійснювала патрулювання в дворах. Патрульні помітили його та під`їхали до нього. Під`їхавши до нього патрульні спочатку повідомили, що вже комендантська година та чому ми її порушуємо. Патрульні попросили надати документи, після чого, запитали чий це автомобіль, оскільки в автомобілі в салоні світилася лампочка. Він повідомив, що його автомобіль, однак він ним не керував. Після чого, патрульні запропонували подихати йому в драгер. Він погодився та подихати в драгер Оскільки, він був не обізнаний в законодавстві тому вважав, що ця процедура не обхідна оскільки він порушує комендантську годину. Він гадки не мав, що на нього складуть протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вважав, що він буде притягнути до відповідальності за порушення комендантської години. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відсутністю обов`язкової ознаки (елемента) зазначеного правопорушення - суб`єкта такого правопорушення, а саме водія транспортного засобу, або іншої особи, яка керувала транспортним засобом.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог, передбачених ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з"ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень заперечив з підстав, що правил дорожнього руху не порушив, не керував в стані алкогольного сп`яніння автомобілем.
Згідно статей1, 3, 8, 9 Конституції України Україна є правовою державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до роз`яснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли особа , яка перебувала стані наркотичного сп`яніння, почав рухатись. 
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Посадовою особою, яка порушила провадження в справі про адміністративне правопорушення шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення інкримінується ОСОБА_1 порушення вимог п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (з наступними змінами), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з визначенням термінів, наведеному у п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та /чи швидкості транспортного засобу.
Так, 20.02.2019 Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в рамках справи №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, значення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст.. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані. 
Доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 керував 12.06.2022 року о 00 год. 05 хв. в м.Рівне, вул.. Шухевича,18 а транспортним засобом Skoda Fabia в матеріалах справи відсутні.
Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, є керуванням транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Щодо порядку визначення стану сп`яніння та правових наслідків цього. Ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження медичного огляду є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до яких водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Встановлення у правопорушника стану сп`яніння здійснюється відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є водії транспортних засобів.
З аналізу зазначеної статті вбачається, що така відповідальність настає вразі керування водієм транспортним засобом в стані сп`яніння або за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до Правил дорожнього руху України водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Під керуванням транспортним засобом слід розуміти те, що це безпосередня дія фізичної особи на цей транспортний засіб з метою встановлення або зміни у цей момент швидкості та напряму руху.
За наведених обставин, докази, на які посилався інспектор патрульної поліції в обґрунтування ОСОБА_1 вини у вчиненому - є безпідставними, оскільки в ОСОБА_1 можливо і були ознаки сп`яніння, про те, ОСОБА_1 транспортним засобом не керував та на той момент визначення «Водій» на нього не розповсюджувалось.
Згідно наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції зафіксовано оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зокрема, пропозиція працівника патрульної поліції, про проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного пристрою «Drager», на яку ОСОБА_1 погодився та пройшов з результатом – 2,41 ‰.
Крім того, вказаним відеозаписом не зафіксовано руху транспортного засобу ОСОБА_1 - Skoda Fabia. Даний автомобіль припаркований на узбіччі проїзної частини, а також відсутні будь-які інші ознаки на підставі яких можна було об`єктивно встановити, що вказаний автомобіль рухався чи, що його двигун було заведено (увімкнення задніх ходових або габаритних огнів, візуальна наявність вихлопних газів тощо).
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Так, факт керування ОСОБА_1 автомобілем доводиться лише обставинами, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, які не підтверджені будь-якими іншими доказами, а відтак не можуть лежати в основі судового рішення.
Пленумом Верховного Суду України у п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 (з наступними змінами) визначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, що суть правопорушення з кваліфікацією моїх дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
З врахуванням наведеного, протокол про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП, не може бути належними доказами в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки такі містять суперечливі дані, та вищезазначені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Обставини, викладені у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9«Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. (ст. 7 КУпАП).
Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
На підставі ч.1 ст.130 КУпАП, ст.62 Конституції України,та керуючись ст.ст.7, п.1 ч.1 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду К.Е. Даш`ян