ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/453/26 Справа № 182/5784/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Карпенка М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Виконавчого комітету Нікопольської міської ради на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025 року у цивільній справі номер 182/5784/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добролюбова 21/1», про визнання права користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добролюбова 21/1», про визнання права користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 , її прізвище змінено у зв`язку із укладенням 16 лютого 2016 року шлюбу з ОСОБА_3 .
ОСОБА_2 05 серпня 1980 року було видано ордер №469 на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 для використання її для свого проживання. 
18 жовтня 2016 року між КП «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради та ОСОБА_2 був укладений договір найму житла. Відповідно до п. 1 договору наймодавець надає наймачу та членам її сім`ї – донці - ОСОБА_1 , у користування житло (квартира загальною площею 42,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.
Фактично по 10.07.2024 року до дня своєї смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , однак померла не встигла підготувати усі необхідні документи та звернутись до компетентних органів із заявою про приватизацію даної квартири. Донька померлої ОСОБА_1 не зареєстрована за даною адресою, але фактично проживає в неї з 24.10.2016 року по теперішній час.
У липні 2024 року для переоформлення особового рахунку у даній комунальній квартирі позивачкою було подано відповідну заяву до ОСББ «Добролюбова – 21/1», у зв`язку з чим ОСББ «Добролюбова – 21/1» в інтересах ОСОБА_1 в силу положень ст. 64 та ст. 106, 107 Житлового кодексу Української РСР подало звернення до Нікопольської міської ради щодо надання дозволу на зміну особового рахунку в комунальній квартирі за згаданою вище адресою.
15.08.2024 року голова ОСББ «Добролюбова – 21/1» отримало відповідь від Нікопольської міської ради на свою заяву, з якої вбачається, що для надання дозволу ОСББ «Добролюбова – 21/1» на зміну договору найму та на визнання наймачем квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 у виконавчих органів Нікопольської міської ради відсутні правові підстави.
Позивачка просила суд визнати її наймачем житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 за раніше укладеним договором найму жилого приміщення від 18.10.2016 року; зобов`язати Виконавчий комітет Нікопольської міської ради внести зміни до договору найму житла від 18.10.2016 року в частині зміни назви наймача даної квартири (з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 ) шляхом укладення відповідної додаткової угоди до даного договору або шляхом укладення даного договору в новій редакції з ОСОБА_1 та надати дозвіл на зміну особового рахунку квартири.
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добролюбова 21/1», про визнання права користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наймачем житлового приміщення – квартири АДРЕСА_2 за раніше укладеним договором найму жилого приміщення від 18.10.2016 року.
В іншому - відмовлено.
Судові витрати залишено за позивачкою.
Із зазначеним рішенням не погодився відповідач Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.06.2025 року №182/5784/24 та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, вирішити питання про розподіл судових витрат.
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.
ОСОБА_1 добровільно знялася з реєстрації місця проживання у комунальній квартирі з 24.10.2016 року, тому необхідності (а також підстав) визнання її в судовому порядку такою, що втратила право користування житловим приміщенням немає, адже права виконавчого комітету Нікопольської міської ради/Нікопольської міської ради в такому разі не порушуються.
Висновок суду першої інстанції про те, що позивачка з 24.10.2016 року постійно мешкала в комунальній квартирі, хоч і не була зареєстрована базується лише на одному документі - акту ОСББ №119 від 26.07.2024 року. Проте, на думку відповідача, цей акт не може бути належним та достовірним доказом, оскільки законодавством України не надано представникам/керівникам об`єднань співвласників багатоквартирних будинків повноважень видавати будь-які довідки/акти про проживання/непроживання. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено право ОСББ здійснювати функції органу реєстрації місця проживання. Крім того, в ОСББ відсутнє право проводити перевірку паспортного режиму. Окрім того, фактичне проживання разом із наймачем при зареєстрованому місці проживання за іншою адресою має встановлюватися показаннями свідків наданими у судовому засіданні.
Відповідач вважає, що позивачка не надала доказів, що після зняття з реєстрації з комунальної квартири вона продовжила постійно проживати в цьому житлі та вести спільне господарство із наймачем.
Від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шашликов Д.Г., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивачка просила суд залишити апеляційну скаргу виконавчого комітету Нікопольської міської ради без задоволення, а рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.06.2025 року – без змін.
ОСОБА_1 є дочкою наймача і має сталий родинний зв`язок, який не припинено у зв`язку із зміною місця реєстрації, зняття з реєстрації мало тимчасовий характер у зв`язку з особистими обставинами, та незважаючи на зміну місця реєстрації, позивачка далі продовжувала проживати із матір`ю - ОСОБА_2 у зв`язку із здійсненням догляду за останньою.
Апелянтом не доведено, що ОСОБА_1 повністю припинила користування житлом або втратила зв`язок з ним на постійній основі.
Згідно з усталеною судовою практикою у разі, якщо особа має намір повернутися до житлового приміщення, вона не може вважатися такою, що втратила право на користування.
Як правильно зазначено судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні, за відсутності рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, ОСОБА_1 не може вважатись такою.
Для підтвердження того, що позивачка продовжувала проживати за адресою: АДРЕСА_1 , після зняття з місця реєстрації було надано акт №119 від 26 липня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 не зареєстрована, але проживає за даною адресою з 24.10.2016 року по теперішній час. Факт того, що позивачка продовжувала проживати разом з матір`ю з 24.10.2016 року, тобто після зняття з реєстрації, підтверджується підписами сусідів, які зазначені у акті №119 від 26 липня 2024 року.
Апелянт вказує у апеляційній скарзі лише свої припущення, але жодними доказами не спростовує проживання позивачки разом з померлою після зняття з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Акт ОСББ № 119 від 26.07.2024 року є належним та допустимим доказом у справі, апелянтом зворотне не було доведено. ОСББ як балансоутримувач житлового фонду має фактичну змогу спостерігати за проживанням осіб у будинку, перевіряти факт проживання та не проживання осіб задля належної сплати внесків, і його офіційні акти, складені головою правління, є письмовими доказами, які можуть братися судом до уваги в сукупності з іншими доказами та з урахуванням положень ЦПК України щодо доказування.
Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача Виконавчого комітету Нікопольської міської ради та третьої особи Нікопольської міської ради Волошенюк М.В. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кравчук С.О. апеляційну скаргу не визнала, просила її відхилити.
Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 181, 182, 183, 184).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 . Дошлюбне прізвище ОСОБА_4 вона змінила на ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 (а.с. 8, 9).
05 серпня 1980 року ОСОБА_2 видано ордер №469 на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , для використання її для свого проживання (а.с. 12).
18 жовтня 2016 року між КП «Міська житлово – технічна інспекція» Нікопольської міської ради та ОСОБА_2 був укладений договір найму житла.
Відповідно до п. 1 договору наймодавець надає наймачу (основному квартиронаймачу) та членам її сім`ї, ОСОБА_1 – доньці ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у користування житло (квартира загальною площею 42,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ) (а.с. 13).
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11). 
У зв`язку із одруженням, позивачка змінила своє місце реєстрації, а саме з 24.10.2016 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 23).
З пояснень позивачки ОСОБА_1 у зв`язку із погіршенням стану здоров`я матері вона була змушена доглядати її, у зв`язку з чим фактично проживала разом з нею без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично користувалася даним житловим приміщенням за його цільовим призначенням, виконуючи фактично всі обов`язки наймача даної квартири (визначені п. 2.2 договору найму житла), вела спільне господарство зі своєю матір`ю та після її смерті здійснила її поховання, що підтверджується договором – замовленням №778 на організацію та проведення поховання від 11.07.2024 року (а.с. 18).
З акту №119 від 26 липня 2024 року вбачається, що комісією у складі зареєстрованих мешканців будинку при перевірці паспортного режиму встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_2 ) ОСОБА_1 не зареєстрована, але проживає з 24.10.2016 року по теперішній час (а.с. 14).
ОСББ «Добролюбова – 21/1» в інтересах ОСОБА_1 в силу положень ст. 64 та ст. 106, 107 Житлового кодексу Української РСР подало звернення (заяву) до Нікопольської міської ради, в якому було зазначено: «..надати дозвіл на зміну особового рахунку в комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 » (а.с. 16).
15.08.2024 року голова ОСББ «Добролюбова – 21/1» отримала відповідь №1894/24 від Нікопольської міської ради на заяву, в якій зазначено, що «…На підставі наведеного, надати дозвіл ОСББ «Добролюбова – 21/1» на зміну договору найму та на визнання наймачем квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 у виконавчих органів Нікопольської міської ради відсутні правові підстави» (а.с. 17).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості саме в певному обсязі.
Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 червня 2022 року в справі №461/1517/19 зазначено, що: «пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Подібний висновок висловлено Великою Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц. Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (частина п`ята статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Статтею 172 ЦК України передбачено, що територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Частиною другою статті 327 ЦК України встановлено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
У статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.
Частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Відповідно до частини п`ятої статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Згідно із положеннями частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об`єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності.
Відповідно до частин першої та третьої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами».
Згідно із частинам першою, другою статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам.
Судом встановлено, що 05 серпня 1980 року ОСОБА_2 видано ордер №469 на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , для використання її для свого проживання.
18 жовтня 2016 року між КП «Міська житлово – технічна інспекція» Нікопольської міської ради та ОСОБА_2 укладений договір найму житла.
Відповідно до п. 1 договору наймодавець надає наймачу (основному квартиронаймачу) та членам її сім`ї, ОСОБА_1 – доньці ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у користування житло (квартира загальною площею 42,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ).
Впродовж всього строку використання даної квартири між ОСОБА_2 та компетентними органами місцевого самоврядування (Нікопольської міської ради) періодично укладались відповідні договори найму житла.
Тобто, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Нікополь. І саме Нікопольській міській раді належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, зокрема, квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року залучено до участі у цивільній справі номер 182/5784/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добролюбова 21/1», про визнання права користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Нікопольську міську раду (а.с. 175, 176).
Разом з тим, звертаючись до суду з позовною заявою позивачкою зазначено у якості відповідача - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради.
За таких обставин, з огляду на викладене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову за участю неналежного відповідача – Виконкому Нікопольської міської ради, оскільки саме Нікопольська міська рада уповноважена представляти інтереси територіальної громади м. Нікополь, а не створені нею виконавчі органи. 
Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення в цій справі, не залучивши належного відповідача – Нікопольську міську раду.
Оскільки апеляційний суд позбавлений права при перегляді справи в апеляційному порядку залучати до участі у справі співвідповідачів або замінювати неналежного відповідача відповідно до ст. 51 ЦПК України, тому вважає, що є підстави для відмови в задоволенні позовних вимог до неналежного відповідача.
Доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Нікопольської міської ради – задовольнити.
Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025 року – скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добролюбова 21/1», про визнання права користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 19 січня 2026 року.

Суддя: