Справа №461/2077/24 Головуючий у 1 інстанції:Зубачик Н. Б. 
Провадження №22-ц/811/3438/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні представниці позивача АТ «Ідея Банк» – Заставної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова в складі судді Зубачик Н.Б. від 10 жовтня 2024 року у справі за первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м.Львова від 10 жовтня 2024 року у задоволенні клопотань представника відповідача за первісним позовом Ковриженка О.О. про повернення до розгляду справи на стадії підготовчого засідання та про об`єднання справ №461/2077/24 та №761/15074/24 в одне провадження – відмовлено.
Первісний позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором від 28.02.2023№ R01.00608.009995563 в розмірі 111 511 (сто одинадцять тисяч п`ятсот одинадцять) грн. 40 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
У задоволенні зустрічного позову – відмовлено.
Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству «Ідея Банк» у позові та задовольнити зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» повністю.
Зазначає, що чинне законодавство не забороняє проводити зарахування зустрічних однорідних вимог, при цьому не має значення облік таких вимог на транзитних, аналітичних, чи інших рахунках сторін. Відповідачем дотримано всіх умов заліку, так він, письмово заявив про зарахування своїх зустрічних однорідних вимог до АТ «Ідея Банк». В зарахуванні ОСОБА_3 було відмовлено. Вважає, що розрахунок Банку є необґрунтованим та не відображає дійсний стан заборгованості. Водночас, Банк не надав доказів неправомірності зустрічного зарахування коштів, сплачених відповідачем. Отже, кошти сплачені ОСОБА_2 мають бути зараховані на погашення кредитної заборгованості. З огляду на викладене, Банк передчасно заявив вимогу про дострокове повернення кредитної заборгованості, тому його позов Банку є безпідставним. Вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Так, аналіз наданого позивачем розрахунку про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором, свідчить про те, що заборгованість не відповідає дійсності, окрім того заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору. Позичальник вчинив односторонній правочин, яким припинено грошове зобов`язання за кредитним договором № R01.00608.009995563 від 28.02.2023, складений АТ «Ідея Банк» в повному обсязі. Банк пред`явив вимоги до позичальника за кредитним договором №R01.00608.009995563 від 28.02.2023р. в загальній сумі 111511,40 грн. Водночас, позичальник ОСОБА_2 подав Банку заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 121611,40 грн. При цьому для такого зарахування достатньо заяви однієї із сторін, тому, вважає, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином. Внаслідок заліку однорідних зустрічних вимог, сторона відповідача вважає припиненими вимоги АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 за кредитним договором №R01.00608.009995563 від 28.02.2023р. в загальній сумі 111511,4 грн, що може підтвердити судово-економічна експертиза. Обставини справи свідчать, що між Сторонами укладений кредитний договір №R01.00608.009995563 від 28.02.2023р., згідно з яким кредитні кошти були спрямовані на погашення кредитної заборгованості позичальника за двома кредитними договорами № СО1.220.71629 від 06.09.2016р. та № С-608-005163-18-980 від 29.10.2018р., а також між сторонами були укладені інші кредитні договори, за якими зустрічні вимоги до Банку ґрунтуються на переплаті позичальником процентів та за нікчемними комісіями. Вважає, що позичальник здійснив переплату кредитодавцю за рахунок процентів та нарахованих безпідставних комісій, які були передбачені переліченими кредитними договорами.
В судове засідання окрім АТ «Ідея Банк» – Заставної О.В., решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці позивача – в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, зустрічної позовної заяви, відзиву на зустрічну позовну заяву, відповіді на відзив ОСОБА_2 , відзиву АТ «Ідея Банк», апеляційної скарги, відзиву на неї, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, ст. ст. 4, 203, 216, 526, 530, 612, 625, 627, 629, 638, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.81, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, ст.ст. 1, 11, 12 ЗУ «Про споживче кредитування», постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 та задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічнго позову, – виходив з того, що 28.02.2023 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №R01.00608.009995563, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 100160,23 грн., зі сплатою 35,55 % річних та повернення кредиту у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копіями меморіальних ордерів, випискою по рахунку. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані проценти за кредитним договором. Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з рахунку по кредитному договору №R01.00608.009995563, останній платіж ОСОБА_2 здійснив 01.07.2023. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість за договором №R01.00608.009995563 від 28.02.2023, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості, станом на 30.01.2024, становить 111 511,40 грн. та складається із наступного: прострочений борг 96 882,51 грн., прострочені проценти 14628,89 грн. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.12.2023 на адресу ОСОБА_2 надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідача було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня надіслання цієї вимоги до ОСОБА_3 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Однак, ОСОБА_2 належним чином не відреагував на вимогу та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав. Кредитним договором №R01.00608.009995563 плата за обслуговування кредитної заборгованості не була передбачена, та позивач не заявляв таку до стягнення з відповідача, і таку ОСОБА_2 не сплачував по цьому кредитному договору. Також встановлено, що 18.05.2021 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту та страхування № Z02.00608.008044860, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 63099,00 грн. (п. 1.2) із процентною ставкою 1,99 річних (п. 1.3), строк кредиту – 48 місяців, із кількістю платежів (48 платежів), їх розміром (тіло кредиту, проценти та плата за обслуговування кредитної заборгованості) та періодичністю внесення (не пізніше 18 числа кожного місяця), згідно Графік щомісячних платежів. Пунктом 1.8 кредитного договору № Z02.00608.008044860 визначено, що повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок 323363102909200000200426058, відкритий у банку відповідно до порядку повернення кредиту, згідно графіку щомісячних платежів за цим договором. Також, відповідно до п. 3.2 кредитного договору № Z02.00608.008044860 нанесенням власноручного підпису під цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО). Згідно із п.9.9. ДКБОФО позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості до дня/числа кожного місяця, згідно з графіком, що вказаний в договорі кредиту. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок, вказаний в договорі кредиту, з якого проводиться погашення заборгованості за договором кредиту у такій черговості: 1) для оплати прострочених платежів за договором кредиту; 2) для погашення нарахованих платежів за договором кредиту, строк сплати яких не минув; 3) для сплати неустойки (штрафу, пені), передбачених цим договором за невиконання грошових та інших зобов`язань згідно договору кредиту та даного договору; 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом при поданні відповідної заяви). Тобто, відповідач за первісним позовом зобов`язаний був сплачувати кошти на зазначений транзитний рахунок, з якого проводились погашення заборгованості за кредитним договором № Z02.00608.008044860. Останній платіж по кредитному договору № Z02.00608.008044860 відповідачем здійснено 15.06.2023 у розмірі 3000,00 грн. Згідно графіку щомісячних платежів останній платіж має бути здійснено відповідачем не пізніше 18.05.2025. Також, відповідачем по кредитному договору №Z02.00608.008044860 сплачено плати за обслуговування кредиту всього у сумі 27 018,13 грн. Судом не встановлено припинення зобов`язань відповідача по кредитному договору №Z02.00608.008044860, у тому числі на момент розгляду справи. У разі якщо відповідач за первісним позовом вважає нікчемною умову п. 1.7 кредитного договору №Z02.00608.008044860, а саме в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості (комісії), і припинення зобов`язань відповідача за яким не встановлено, то наслідком нікчемності буде повернення на транзитний рахунок по кредитному договору №Z02.00608.008044860 коштів, зарахованих в погашення комісії, після чого такі за наявності заборгованості за кредитним договором №Z02.00608.008044860 на відповідну дату мали би бути зараховані в погашення іншої заборгованості за кредитним договором №Z02.00608.008044860, із зменшенням нарахованої суми процентів за користування кредитними коштами по цьому кредитному договору, що відповідатиме суті позовної вимоги ОСОБА_2 – зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_2 за кредитним договором № Z02.00608.008044860 з часу його укладення. Відтак, відсутні правові підстав для зарахування сплачених коштів(комісії) по Кредитному договору № Z02.00608.008044860 в погашення основного боргу за Кредитним договором №R01.00608.009995563. Також, судом встановлено, що у випадку застосування наслідків нікчемності пункту 1.7 кредитного договору №Z02.00608.008044860, а саме здійснення перерахунку платежів, здійснених ОСОБА_2 за Кредитним договором № Z02.00608.008044860 з часу його укладення та зарахування сплаченої комісії в погашення іншої заборгованості по цьому Кредитному договору у відповідний період, заборгованість відповідача за Кредитним договором №Z02.00608.008044860 станом на 30.04.2024 становила би 21 934,57 грн., із залишком на транзитному рахунку по Кредитному договору №Z02.00608.008044860 в сумі 2952,29 грн., за рахунок якої мали би бути погашені наступні платежі по Кредитному договору №Z02.00608.008044860 згідно умов цього кредитного договору, оскільки останній платіж згідно умов цього кредитного договору має бути здійснений відповідачем не пізніше 18.05.2025. З огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог АТ «Ідея банк» та стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості в розмірі 111 511,40 коп., а у зустрічному позові ОСОБА_2 відмовити повністю.
Колегія суддів вважає, що такі висновки зроблені судом без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи; висновки суду обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону відповідають лише частково; обставини, які суд вважав встановленими повністю – не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
У березні 2024 року АТ «Ідея Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило:
- стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 111511,4 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 28.02.2023 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №R01.00608.009995563, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 100160,23 грн., зі сплатою 35,55 % річних, повернення кредиту у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами та випискою по рахунку. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 30.01.2024 утворилась заборгованість в розмірі 111511,40 грн. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 14.12.2023 на адресу відповідача надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідача будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
У квітні 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до АТ «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання до вчинення дій, в якому просив:
- застосувати наслідки нікчемності пункту 1.7. Договору кредиту та страхування №Z02.00608.008044860 від 18.05.2021 року, а саме, зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_2 договором кредиту та страхування №Z02.00608.008044860 від 18.05.2021 року з огляду на нікчемність пункту 1.7 Договору кредиту з часу його укладення, зарахувавши сплачені кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення основного боргу за кредитним договором №R01.00608.009995563, укладеним між ОСОБА_2 та АТ «Ідея Банк» 28.02.2023 року.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначав, що 18.05.2021 року ОСОБА_2 та АТ «Ідея Банк», страховим агентом ТОВ «Нью Файненс Сервіс», який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» було укладено Договір кредиту та страхування №Z02.00608.008044860 (далі - Кредитний договір, або Договір). Згідно п.1. Кредитного договору надано кошти на поточні потреби у розмірі 63099,00 грн, строком на 48 місяців під 1,99 % (фіксована) процентів річних. Строк дії Договору - до 18.05.2025. Як стало відомо, АТ «Ідея Банк» не дотримувався, встановленої законом черговості щодо погашення заборгованості за Кредитним договором та спрямував сплачені Позичальником кошти в сумі 27018,13 грн на погашення нікчемних зобов?язань, якими встановлена плата за обслуговування кредитної заборгованості позичальника. Отже, сплачені Позивачем кошти в сумі 27 018,13 грн Договором кредиту та страхування №Z02.00608.008044860 від 18.05.2021 року, які підлягають поверненню позичальнику ОСОБА_2 . Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що строк кредиту становить 36 місяців. Згідно п.1.7 договору кредиту та страхування №Z02.00608.008044860 , 18.05.2021р. під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до Додатку №1 як «Обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими тарифами банку. Тарифи є невід`ємною частиною договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Відповідно до п.9.8.2 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за договором кредиту, що включає в себе: надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв?язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в контакт-центрі банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв?язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв?язку, тощо. Згідно таблиці щомісячних внесків графіку щомісячних платежів за Кредитним договором Банк встановив на постійні основі плату за обслуговування кредитної заборгованості, загальний розмір якої складає 75567,36 грн. Аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 виснуємо, про те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов?язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Окрім того, як вбачається з виписки, яка долучена до позову, відповідачем ОСОБА_2 сплачувалися грошові кошти за кредитним договором, які зокрема зараховувались банком за обслуговування кредитної заборгованості.
За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит – вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2023 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №R01.00608.009995563, згідно якого відповідач за первісним позовом отримав кредит в розмірі 100160,23 грн., зі сплатою 35,55 % річних та повернення кредиту у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (т.1, а.с.17-20).
Позивач за первісним позовом виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копіями меморіальних ордерів, випискою по рахунку (т.1, а.с.24-25) та не спростовувалось. Однак, відповідач за первісним позовом не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані проценти за кредитним договором.
Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з рахунку по кредитному договору №R01.00608.009995563, останній платіж ОСОБА_2 здійснив 01.07.2023 року.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість за договором №R01.00608.009995563 від 28.02.2023, яка згідно довідки – розрахунку заборгованості, станом на 30.01.2024, становить 111 511,40 грн. та складається із: простроченого боргу – 96 882,51 грн. та прострочених відсотків – 14628,89 грн. (т.1, а.с.26).
Також, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.12.2023 року на адресу ОСОБА_2 було надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень (т.1, а.с.27-29). 
Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідача було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня надіслання цієї вимоги до ОСОБА_3 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Однак, ОСОБА_2 належним чином не відреагував на вимогу та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав.
Також, судом першої інстанції правильно встановлено, що за кредитним договором №R01.00608.009995563 плата за обслуговування кредитної заборгованості не була передбачена, та позивачем за первісним позовом не заявляв таку до стягнення з відповідача і таку ОСОБА_2 не сплачував по цьому кредитному договору.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, доводів зустрічної позовної заяви та апеляційної скарги, – 18.05.2021 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту та страхування №Z02.00608.008044860, згідно якого позивач за зустрічним позовом отримав кредит у розмірі 63099,00 грн. (п. 1.2) із процентною ставкою 1,99 річних (п. 1.3), строк кредиту – 48 місяців, із кількістю платежів (48 платежів), їх розміром (тіло кредиту, проценти та плата за обслуговування кредитної заборгованості) та періодичністю внесення (не пізніше 18 числа кожного місяця), згідно Графік щомісячних платежів.
Відповідно до п.1.7 вказаного договору кредиту та страхування, під час користування кредитом, банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до Додатку №1 як «Обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими тарифами банку. Тарифи є невід`ємною частиною ДКБФО, та розміщені на веб-сайті Банку.
Як вбачається із Виписки з 18.05.2021 року по 01.05.2024 року за Договором кредиту та страхування № Z02.00608.008044860 від 18.05.2021 року, ОСОБА_2 було сплачено 27018,13 грн. плати за обслуговування кредитного договору (т.1, а.с.247-249). Вказане визнано і представником відповідача за зустрічним позовом.
Однак, відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року – остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року – остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року – остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультрактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі – Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, – щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».
Із розрахунків наданих позивачем за первісним позовом вбачається, що ОСОБА_2 нарахована плата за обслуговування кредитного договору №Z02.00608.008044860від 18.05.2021 року у розмірі 27018,13 грн. Вказану суму слід вважати платою за обслуговування кредитної заборгованості, яка за законом повинна надаватись безоплатно, а відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні зустрічного позову, оскільки підстави для стягнення суми за обслуговування кредитного договору в розмірі 27018,13 грн. відсутні, за нікчемною умовою договору.
Також, відповідно до ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Згідно ст. 602 ЦК України, не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.
Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що зарахуванням сплаченої плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення основного боргу за Кредитним договором №R01.00608.009995563, який було укладено пізніше ніж Кредитний договір №Z02.00608.008044860 суперечитиме інтересам відповідача за первісним позовом, принципам ефективного та повного захисту інтересів відповідача за первісним позовом. Навпаки, таке зарахування відповідатиме вимогам ст.ст. 601, 602 ЦК України.
Відтак, зважаючи на часткову підставність зустрічного позову, п.1.7. Кредитного договору №Z02.00608.008044860від 18.05.2021 року слід вважати нікчемним з часу укладення вказаного договору, тобто слід вважати, що строк повернення безпідставно отриманих коштів банком від ОСОБА_2 настав.
Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими та таку слід задовольнити частково, рішення ж суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким відповідно первісний позов та зустрічний позов слід задовольнити частково. 
Слід стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором №R01.00608.009995563 від 28.02.2023 року у розмірі 84493,27 грн., застосувавши наслідки нікчемності пункту 1.7 Договору кредиту та страхування №Z02.00608.008044860 від 18.05.2021 року та зарахувавши 27018,13 грн. сплачених коштів, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу за кредитним договором №R01.00608.009995563 від 28.02.2023 року, укладеним між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Ідея Банк». 
В задоволенні решти вимог позовів слід відмовити. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 – задовольнити частково.
РішенняГалицького районного суду м.Львова від 10 жовтня 2024 року – скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічний позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання до вчинення дій– задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №R01.00608.009995563 від 28.02.2023 року у розмірі 84493,27 грн., застосувавши наслідки нікчемності пункту 1.7 Договору кредиту та страхування №Z02.00608.008044860 від 18.05.2021 року та зарахувавши 27018,13 грн. із сплачених коштів, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості за Договором кредиту та страхування №Z02.00608.008044860 від 18.05.2021 року в рахунок погашення основного боргу за кредитним договором №R01.00608.009995563 від 28.02.2023 року, укладеним між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Ідея Банк».
В задоволенні решти позовів – відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2026 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді:          Н.П. Крайник

М.М. Шандра