Справа № 548/2555/25
Провадження №2/548/10/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
26.01.2026 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Коновод О.В.
за участю секретаря судового засідання Матвієнко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хорол цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Процент" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (далі по тексту рішення - ТОВ «ФК «Процент») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 50625,00 грн. 
Позов обгрунтовується тим, що 13.02.2024 року між ТОВ «ФК «Процент», як товариством, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений кредитний договір №7157, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 365 днів (до 12.02.2025) шляхом переказу грошових коштів на належну йому платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,50% від суми кредиту за кожен день користування (912,50% річних). Вказаний кредитний договір був укладений сторонами відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача ОСОБА_1 на веб-сайті в мережі Інтернет http://procent.com.ua та підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором 760517, направленого йому позивачем на мобільний номер НОМЕР_2 . Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору № 7157 від 13.02.2024 року щодо повернення позивачу кредиту та виконання інших грошових зобов`язань за цим договором, позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь зазначену вище суму заборгованості за період з 13.02.2024 року по 12.02.2025 року
З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2422,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн..
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК «Процент» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подала.
ІІ. Заяви та клопотання.
Представник позивача згідно клопотання, викладеного в позовній заяві, прохав призначити справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.13) зворот.
Згідно письмового клопотання представник позивача прохав суд витребувати від АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д наступну інформацію:- чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) платіжну карту НОМЕР_4 ; - надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 13.02.2024 року по 18.02.2024 року з відображенням часу зарахування коштів;- надати інформацію чи було зарахування 5000,00 грн. 13.02.2024 року на платіжну картку НОМЕР_1 ;- надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою N НОМЕР_1 в період з 13.02.2024 року по 18.02.2024 року;- надати інформацію про всі номера телефону, які знаходяться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) (а.с75-77).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за її відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 10.12.2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 23.01.2026 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
13.02.2024 року між ТОВ «ФК «Процент», як товариством, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений кредитний договір №7157, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 365 днів (до 12.02.2025) шляхом переказу грошових коштів на належну йому платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,50% від суми кредиту за кожен день користування (912,50% річних). Вказаний кредитний договір був укладений сторонами відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача ОСОБА_1 на веб-сайті в мережі Інтернет http://procent.com.ua та підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором 760517, направленого йому позивачем на мобільний номер НОМЕР_2 . Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору № 7157 від 13.02.2024 року щодо повернення позивачу кредиту та виконання інших грошових зобов`язань за цим договором, позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь зазначену вище суму заборгованості за період з 13.02.2024 року по 12.02.2025 року
13.02.2024 року ТОВ «ФК «Процент» на виконання умов кредитного договору №7157 було здійснено переказ грошових коштів в загальній сумі 5000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 , що відповідає сумі кредиту та номеру платіжного засобу відповідача, зазначеним ним в Договорі, та підтверджується випискою про рух коштів по картці № НОМЕР_1 , наданою АТ КБ «ПриватБанк» .
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість Відповідача за Кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам станом на 12.02.2025 року становить - 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 45625,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за період з 13.02.2024 року по 12.02.2025 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,50 % за кожен день користування кредитом (912,50% річних) та Графіку платежів. 
Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення нею 13 лютого 2024 року кредитного договору та отримання від ТОВ «ФК «Процент» кредитних коштів у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.
V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що кредитний договір №7157 від 13.02.2024 року був підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора 760517, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами.
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «ФК «Процент» щодо здійснення саме відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора 760517, суду надано не було.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що згідно умов укладеного відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору, остання отримала від ТОВ «ФК «Процент» в якості кредиту грошові кошти в сумі 5000 грн. 00 коп., однак своїх зобов`язань за вказаним договором щодо повернення кредиту та сплати щоденних процентів за користування ним не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 12.02.2025 року в неї виникла заборгованість у загальному розмірі становить 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 45625,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за період з 13.02.2024 року по 12.02.2025 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,50 % за кожен день користування кредитом (912,50% річних) та Графіку платежів. 
Наведений позивачем ТОВ «ФК «Процент» розрахунок заборгованості ОСОБА_1 відповідає умовам кредитного договору щодо розміру та строку сплати відповідачем передбачених ним платежів, в тому числі щоденне нарахування процентів за стандартною процентною 2,5 % згідно з п.1.2 Договору (2,5% від 5000,00 грн.), враховуючи визначений п.1.3 Договору строк кредитування 365 днів.
При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання нею зобов`язань за кредитним договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості та її розміру.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності кредитного договору №7157 від 13.02.2024 року, укладеного між ним та ТОВ «ФК «Процент».
Зазначений договір з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавався судом недійсним.
Судом також враховується, що у даній справі дії позивача щодо виконання договору відповідачем не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості та тілом кредиту і її розміру.
На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов`язань за кредитним договором №7157 від 13.02.2024 року щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом) та приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Процент» заборгованості за вказаним вище договором в загальному розмірі 50625,00 гривень.
VI. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «ФК «Процент» звернувся до суду з позовом майнового характеру в електронній формі, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. з урахуванням пониження ставки судового збору на коефіцієнт 0,8 (а.с.1).
З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «ФК «Процент» грошові кошти по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., які були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У поданій до суду позовній заяві представником ТОВ «ФК «Процент» зазначено про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн..
На підтвердження зазначеного розміру понесених ТОВ «ФК «Процент» витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача були надані копії: 1) договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Процент», як клієнтом, та адвокатом Руденком К.В., яким передбачена вартість складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника в сумі 9000,00 грн. та за складання заяв, клопотань - 1000,00 грн., а також те, що загальна вартість договору становитиме суму вартості послуг, вказану в Актах наданих послуг ; 2) акту приймання-передачі наданих послуг №5 від 30 жовтня 2024 року до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року, за яким ТОВ «ФК «Процент» надав, а адвокат Руденко К.В. прийняв наступні послуги: підготовка позовних заяв про стягнення заборгованості по боржникам ТОВ «ФК «Процент» згідно реєстру №1 від 30 жовтня 2024 року; 3) витягу з Реєстру №1 до Акту приймання-передачі наданих послуг №5 від 30 жовтня 2024 року, з якого вбачається перелік та вартість наданих адвокатом послуг, а саме: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №7157 від 13.02.2024 року та клопотання про витребування доказів - 9000,00 грн. та складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за кредитним договором №7151 від 13.02.2024 року - 1000,00 грн. ; 4) платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 31 жовтня 2024 року про перерахування ТОВ «ФК «Процент» адвокату Руденку К.В. 100000,00 грн. оплати за надання юридичних послуг по договору №03/06/2024 від 03 червня 2024 року згідно акту №5 від 30 жовтня 2024 року ; 5) свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (серія ПТ №2412 від 23 жовтня 2018 року); 6) довіреності від 03 червня 2024 року, за змістом якої ТОВ «ФК «Процент» уповноважує адвоката Руденка К.В. представляти його інтеерси в судах України з усіма правами, які надано законом позивачу .
При вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача зазначеного у позовній заяві розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).
У разі недотримання цих вимог суд відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
З наданого представником позивача витягу з Реєстру №1 до Акту приймання-передачі наданих послуг №5 від 30 жовтня 2024 року вбачається вартість наданих адвокатом Руденком К.В. послуг з підготовки позовної заяви і клопотання про витребування доказів в сумі 9000,00 грн., а також складання адвокатського запиту про витребування доказів в сумі 1000,00 грн..
Разом з тим, спір по справі не є складним; практика суду касаційної інстанції щодо укладеності договорів в електронній формі є усталеною; позовна заява містить посилання на норми чинного законодавства, які не потребували від представника позивача проведення їх порівняльного аналізу та витрачання у зв`язку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «ФК «Процент», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову.
З огляду на викладене, обсяг як юридичної, так і технічної роботи (зокрема, підготовка позовної заяви та клопотання про витребування доказів і подання їх до суду через підсистему «Електронний суд») адвоката Руденка К.В. не можна вважати значним; вартість такої роботи адвоката у 9000,00 грн. є завищеною, належним чином не обгрунтованою; послуга з підготовки адвокатського запиту повністю охоплюється, виходячи з приписів ч.3 ст.177 ЦПК України, змістом роботи, пов`язаної з підготовкою клопотання про витребування доказів, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення визначеного представником позивача розміру витрат на правову допомогу та стягнення на користь позивача ТОВ «ФК «Процент» з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., що на думку суду в повній мірі відповідатиме принципам співмірності та розумності судових витрат, характеру спірних правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, складності справи та реальності наданих адвокатських послуг.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОЦЕНТ" ( адреса знаходження: 03124, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4, ЄДРПОУ: 41466388, ел. пошта: legal@procent.com.ua, наявний зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС), представник позивача : адвокат Руденко Костянтин Васильович (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2412від 23.10.2018, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявний зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , відсутній Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС ) про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» ( код ЄДРПОУ 41466388, юридична адреса: 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4,ел. пошта legal@procent.com.ua ) заборгованість за кредитним договором Кредитним договором № 7157 від 13.02.2024 року по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 50625,00 грн., що складається з:- 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 45625,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за період з 13.02.2024 року по 12.02.2025 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,50 % за кожен день користування кредитом (912,50% річних) та Графіку платежів. 
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» ( код ЄДРПОУ 41466388, юридична адреса: 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4,ел. пошта legal@procent.com.ua ) в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Стягнути із Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» ( код ЄДРПОУ 41466388, юридична адреса: 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 4,ел. пошта legal@procent.com.ua ) в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Повний текст рішення складений 26.01.2026 року.

Суддя: О.В. Коновод