Справа № 127/26116/25 
Провадження № 33/801/54/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Панасюк О. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 13 серпня 2025 року о 15 год 50 хв. по вул. Немирівське шосе, 213-А у м. Вінниці він керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», держаний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820». Результат – 3,13 проміле.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2025 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не місять доказів, які б підтверджували як факт його керування транспортним засобом, так і факт зупинки транспортного засобу під його керуванням. На відеозаписі, долученому до матеріалів справи, видно, що він знаходився на пасажирському сидінні. Зазначав, що водієм був ОСОБА_2 , який на момент прибуття поліції разом зі свідком ОСОБА_3 був відведений представниками  ІНФОРМАЦІЯ_1 для перевірки документів (далі ТЦК та СП). Також звертав увагу на безпідставне відхилення судом першої інстанції показань свідків та відмову у виклику поліцейських для допиту.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке. 
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 421974 від 13 серпня 2025 року 13 серпня 2025 року о 15 год 50 хв. по вул. Немирівське шосе, 213-А у м. Вінниці ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», держаний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820». Результат – 3,13 проміле.
Протокол складений уповноваженою особою, а його зміст відповідає вимогам статті 256 КУпАП, протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо  ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. 
Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції  ОСОБА_1 в протоколі не вказав, пояснень по суті правопорушення не надав.
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд водія    ОСОБА_4 проведений у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови) за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820».
Згідно з результатами проведення відбору повітря з порожнини рота за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820» вміст спирту у видихуваному повітрі становив 3,13 проміле. З актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою тестування ОСОБА_1 погодився, про що свідчать його підписи. 
Події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються відеозаписами з боді-камер поліцейських, з яких видно, що працівниками поліції було виявлено у  ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан такого сп`яніння.  ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, результат огляду – 3,13 проміле, при цьому будь-яких зауважень або заперечень щодо процедури проходження чи результату огляду, як і заперечень щодо факту керування транспортним засобом, ОСОБА_1 не висловлював.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис є доказами у справі про адміністративне правопорушення та підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, а тому суд правильно взяв їх до уваги. 
Оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд не бачить підстав не довіряти вищезазначеним доказам, оскільки вони не спростовані матеріалами справи, в тому числі і доводами апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що він керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, тому що долучений до матеріалів справи відеозапис свідчить про те, що коли до автомобіля підійшов працівник поліції він знаходився на пасажирському сидінні, апеляційний суд до уваги не бере та розцінює, як форму правомірного захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
З відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції видно, що на момент їхнього під`їзду до блокпоста по вул. Немирівське шосе, у м. Вінниці, де був зупинений представниками ТЦК та СП для перевірки документів ОСОБА_1 , в автомобілі «Volkswagen Caddy», держаний номерний знак НОМЕР_1 , на пасажирському сидінні перебував  ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння.  ОСОБА_1 погодився на пропозицію поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, тобто вчинив дії, які притаманні особі, яка керує транспортним засобом та несе за це відповідальність.
При цьому як видно з цих же відеозаписів, під час спілкування із працівниками поліції будь-яких заперечень чи зауважень щодо факту керування автомобілем ОСОБА_1 не висловлював, погодився, що був зупинений на блокпосту, про те, що автомобілем керував не він нічого не говорив.
Крім того впродовж усієї процедури оформлення адміністративних матеріалів та проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 жодного разу не згадував про перебування за кермом іншої особи, не вимагав залучення свідків, які б підтвердили факт його перебування на пасажирському сидінні під час руху автомобіля, та поводив себе як особа, що безпосередньо здійснювала керування транспортним засобом, що спростовує твердження ОСОБА_1 про те, ніби водієм був ОСОБА_2 , якого разом із свідком ОСОБА_3 на момент прибуття поліції було відведено представниками ТЦК та СП для перевірки документів.
Отже з урахуванням змісту протоколу про адміністративне правопорушення, відсутності заперечень щодо факту керування автомобілем, його поведінки, суд першої інстанції не мав підстав сумніватись, що  ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем, тобто виконував функції водія відповідно до пункту 1.10 ПДР України.
Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне відхилення судом першої інстанції показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відмову у виклику та допиті працівників поліції, апеляційний суд зазначає наступне.
Як видно з матеріалів справи зазначені свідки є знайомими ОСОБА_1 , а отже суд першої інстанції обґрунтовано поставився до їхніх показань критично, розцінивши їх як зацікавленість у результатах розгляду справи з метою допомоги ОСОБА_1 уникнути відповідальності. Такі показання повністю спростовуються відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які відображають події 13 серпня 2025 року і не підтверджують твердження про перебування за кермом іншої особи.
Щодо клопотання ОСОБА_1 про виклик у судове засідання працівників патрульної поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення та проводили огляд на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції встановив, що судом першої інстанції вживалися належні заходи для забезпечення їхньої явки. Зокрема судом неодноразово здійснювався виклик вказаних посадових осіб, однак останні у судове засідання не з`явилися.
Отже суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:         О. С. Панасюк