ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/12535/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 року (головуючий суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) 
в адміністративній справі №160/12535/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 14.05.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просив:
- визнати протиправними та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0015650-1308-0436 від 22.08.2023 року на суму 26244,80 грн та рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0015650-1308-0436 від 22.08.2023 року про опис майна у податкову заставу відносно ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову вказано, що податкова вимога та рішення про опис майна у заставу є протиправними та такими, що порушують вимоги чинного законодавства, зважаючи на наступне. Так, згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №230632199 від 02.11.2020 року позивач має у власності сільськогосподарську будівлю-свинарник. Відповідно до п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ не є об`єктом оподаткування податком на нерухомість будівлі, споруди сільськогосподарських (с/г) товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються в оренду, лізинг, позичку. Крім того, між позивачем та Покровською РДА укладено договір оренди земельної ділянки терміном на 49 років (орендна плата – 33,08 грн за рік). Жодні зміни до договору, що стосуються орендної плати, не вносились, а тому стягнення відповідачем з позивача орендної плати в розмірі 2208,44 грн є необґрунтованим та неправомірним. 
Також позивач зауважив, що відповідно до п. 69.14 Закону України від 15.03.2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 року №309 Покровську селищну територіальну громаду Синельниківського району Дніпропетровської області, на території якої розташована земельна ділянка з кадастровим номером 1224255100:07:001:0023 та с/г будівля-свинарник, віднесено до території можливих бойових дій. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0015650-1308-0436 від 22.08.2023 року на суму 26244,80 грн та рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0015650-1308-0436 від 22.08.2023 року про опис майна у податкову заставу відносно ОСОБА_1 .
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що Покровську селищну територіальну громаду Синельниківського району Дніпропетровської області, на території якої розташована земельна ділянка з кадастровим номером 1224255100:07:001:0023 та с/г будівля-свинарник, віднесено до території можливих бойових дій. Дійшов висновку, що відповідачем протиправно нараховано позивачу податкові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 849,96 грн та орендної плати з фізичних осіб у розмірі 2208,44 грн. Зауважив, що матеріалами справи не підтверджено аргументи відповідача щодо того, що ставка орендної плати земельної ділянки з кадастровим номером 1224255100:07:001:0023 становить 3% від нормативної грошової оцінки. Натомість означена ставка орендної плати стосується земельної ділянки з кадастровим номером 1224255100:01:005:1108, що підтверджено долученою відповідачем до відзиву Інформаційною довідкою №373559580 від 10.04.2024 року, відтак податкова вимога Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0015650-1308-0436 від 22.08.2023 року на суму 26244,80 грн та рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0015650-1308-0436 від 22.08.2023 року про опис майна у податкову заставу відносно ОСОБА_1 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вказує, що основними, які дають підстави платнику податків податку не враховувати належні йому об`єкти нерухомого майна у складі об`єктів оподаткування у складі податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі підпункту «ж» підпункту 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ є: належність власника таких об`єктів до с/г виробників; належність будівель та споруд до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271) ДК 018-2000; ненадання власниками таких об`єктів в оренду, лізинг, позичку. Зазначає, що позивач не є с/г товаровиробником у розумінні пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПКУ, оскільки він не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, тому будівля свинарника є об`єктом оподаткування у розмінні ПКУ. Також вказує, що для цілей справляння плати за землю відповідно до п.69.14 п.69 підрозділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ застосовується тільки перелік територій активних бойових дій та тимчасово окупованих рф. За даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС України та даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,81 га – для ведення товарного с/г виробництва 1224255100:01:005:1108, яка розташована на території Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області. З 01.10.2022 року дана ділянка здана в оренду ФГ «Катеринівське АГРО-ЕКО» (41815112) на строк 7 років. Тому позивачу було проведено у відповідності до п. 5 ст. 286 ПКУ нарахування земельного податку з фізичних осіб за вищевказану земельну ділянку за 2022 рік в сумі 850,05 грн. ППР форми «Ф» від 20.09.2022 року №1713889-2415-0410 позивач отримав особисто 28.10.2022 року. Також за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС України та даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір з Покровською РДА на оренду земельної ділянки площею 1,1026 га, цільове призначення – (01.01) для ведення товарного с/г виробництва, кадастровий номер – 1224255100:07:001:0023, договір оренди від 21.03.2007 року, земельна ділянка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, Покровська селищна рада, строк дії договору оренди до 21.03.2056 року. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 36867,19 грн, ставка орендної плати – 3%. По даній земельній ділянці проведено нарахування орендної плати. Станом на 27.05.2024 року за позивачем рахується заборгованість по земельному податку в сумі 758,94 грн (основний платіж – 744,77 грн, пені - 14,17 грн) та орендній платі за землю в сумі – 3282,35 грн (основний платіж – 3279,46 грн та пеня – 2,89 грн). 
Ухвалами суду від 15.10.2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою суду від 15.12.2025 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 року в адміністративній справі №160/12535/24 на п`ятнадцять днів.
У період з 19.12.2025 до 20.12.2025 суддя Дурасова Ю.В. перебувала у відрядженні. У період з 01.01.2026 до 05.01.2026 суддя Дурасова Ю.В. перебувала у відпустці, у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги здійснюється невідкладно з дня виходу судді-доповідача із відпустки.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що між Покровською РДА (орендодавець) в особі Котенка Олександра Миколайовича згідно з Розпорядженням голови Покровської РДА від 08.06.2006 року №1230/06-56 та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,1026 га. 
Договір укладено на 49 років. Орендна плата – 33,08 грн на рік.
Відповідно до п. 4.7 Договору земельна ділянка передається в оренду для с/г призначення.
Згідно з п. 4.8 Договору цільове використання земельної ділянки – для ведення товарного с/г виробництва.
ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме: 
будівлі, с/г будівлі-свинарника, загальною площею 966,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №230632199 від 02.11.2020 року.
У матеріалах справи наявний Технічний паспорт, виданий станом на 21.09.2020 року, на «Сільськогосподарську будівлю свинарник-відгодовувальник» Дніпропетровська область, Покровський район, с. Левадне, вул. Миру, 19в та Акт від 13.06.2002 року.
22.08.2023 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано на ім`я ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» №0015650-1308-0436, про наявність у останнього станом на 21.08.2023 року податкового боргу у сумі 26 244,80 грн. 
До матеріалів справи долучено і детальний розрахунок суми податкового боргу до податкової вимоги.
22.08.2023 року відповідачем складено також Рішення №0015650-1308-0436 про опис майна у податкову заставу. 
Позивач скористався правом на оскарження означених податкової вимоги та Рішення.
Рішенням ДПС України №11491/6/99-00-06-03-03-06 від 19.04.2024 року скаргу позивача залишено без розгляду, а рішення контролюючого органу – без змін. 
Позивач вважає податкову вимогу та Рішення про опис майна у податкову заставу протиправними.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини виникли з приводу визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки і врегульовані ПК України.
Згідно з підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
є) інші будівлі.
Пунктом 6.3 статі 6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.
Згідно з пунктом 7.3 ст. 7 ПК України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.
Згідно із статтею 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).
Підпунктами 266.3.1-266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. 
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. 
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно підпункту «ж» п. 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Слід взяти до уваги, що у Податковому колегксі України поняття Сільськогосподарський товаровиробник вживається в такому значенні - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленоі сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання (пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПКУ).
Сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією (ст. 1 Закону України від 18.01.2001 року №2238-111 «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років»).
Крім цього, до виробників сільськогосподарської продукції відносять сільськогосподарських товаровиробників, фізичних осіб (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, (ст. 1 Закону України від 23.09.2008 року №575-VI «Про сільськогосподарський перепис»).
Відповідач зазначає щодо правомірності нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізособами, які є власниками таких об`єктів нежитлової нерухомості, що ОСОБА_1 не є сільськогосподарським товаровиробником у розумінні ПК України.
Суд першої інстанції таку позицію відповідача спростував (з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції), зважаючи на таке.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме: с/г будівлі-свинарника, загальною площею 966,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 в, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №230632199 від 02.11.2020 року.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
До 01.01.2019 пункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України вказував, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Поряд із цим на користь висновку, що нормою підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено податкова пільга, в тому числі і для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання. Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Тобто, законодавець уточнив з 01.01.2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є юридичні і фізичні особи.
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17.08. 2000 №507, клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (1271) включає: 
будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. 
Цей клас не включає: споруди зоологічних та ботанічних садів.
Відтак, перелік будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства, визначений наведеною нормою, не є вичерпним та містить лише одне виключення.
Слід взяти до уваги, що Верховний Суд у постанові від 09.05.2023 року по справі №380/10802/22 зазначив наступне: 
«Норми податкового законодавства не покладають на платника податку обов`язок отримати від Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві» експертний висновок щодо правильності класифікації наявних у власності особи об`єктів нерухомості за державним класифікатором ДК 018:2000».
Встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
На підставі вищенаведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірний об`єкт нерухомого майна, а саме: свинарник-відгодовувальник, відноситься до будівель сільськогосподарського призначення та фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника.
Доказів використання зазначеного нерухомого майна не за цільовим призначенням матеріали справи не містять (відповідачем суду не надано).
Разом з тим, між Покровською РДА (орендодавець) в особі Котенка Олександра Миколайовича згідно з Розпорядженням голови Покровської РДА від 08.06.2006 року №1230/06-56 та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,1026 га. Договір укладено на 49 років. Орендна плата – 33,08 грн на рік.
Земельна ділянка передається в оренду для сільськогосподарського призначення (п. 4.7 Договору).
Цільове використання земельної ділянки – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п. 4.8 Договору).
Отже, вказана нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень підпункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 04.12.2018 року у справі №649/593/16-а, від 24.04.2020 року у справі №540/2206/19, у яких судами застосовано підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах.
Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тож, нарахування позивачу податкового зобов`язання у розмірі 23186,40 грн (податок на нерухому майно, відмінне від земельної ділянки, сплач фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості) є безпідставним.
Стосовно нарахованого відповідачем позивачу податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 849,96 грн та орендної плати з фізичних осіб у розмірі 2208,44 грн, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Позивач зазначає, що відповідно до п. 69.14 Закону України від 15.03.2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями рф, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. 
Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 року №309 Покровську селищну територіальну громаду Синельниківського району Дніпропетровської області, на території якої розташована земельна ділянка з кадастровим номером 1224255100:07:001:0023 та с/г будівля-свинарник, віднесено до території можливих бойових дій.
Відповідач, у свою чергу, вказав, що для цілей справляння плати за землю відповідно до п. 69.14 п. 69 підрозділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ застосовується тільки перелік територій активних бойових дій та тимчасово окупованих рф. 
За даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС України та даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,81 га – для ведення товарного с/г виробництва 1224255100:01:005:1108, яка розташована на території Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області. З 01.10.2022 року дана ділянка здана в оренду ФГ «Катеринівське АГРО-ЕКО» (41815112) на строк 7 років. 
Тому позивачу було проведено у відповідності до п. 5 ст. 286 ПКУ нарахування земельного податку з фізичних осіб за вищевказану земельну ділянку за 2022 рік у сумі 850,05 грн. ППР форми «Ф» від 20.09.2022 року №1713889-2415-0410 позивач отримав особисто 28.10.2022 року. 
Також за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС України та даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір з Покровською РДА на оренду земельної ділянки площею 1,1026 га, цільове призначення – (01.01) для ведення товарного с/г виробництва, кадастровий номер – 1224255100:07:001:0023, договір оренди від 21.03.2007 року, земельна ділянка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, Покровська селищна рада, строк дії договору оренди до 21.03.2056 року. 
Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 36867,19 грн, ставка орендної плати – 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 
По даній земельній ділянці проведено нарахування орендної плати.
Станом на 27.05.2024 року за позивачем рахується заборгованість по земельному податку в сумі 758,94 грн (основний платіж – 744,77 грн, пені - 14,17 грн) та орендній платі за землю в сумі – 3282,35 грн (основний платіж – 3279,46 грн та пеня – 2,89 грн).
За визначеннями, наведеними у пункті 14.1 статті 14 ПК України:
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147).
Земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (пп. 14.1.72).
Орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (пп. 14.1.136).
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 ПК України).
Згідно зі статтею 269 ПК України платниками плати за землю є:
269.1.1 платники земельного податку:
269.1.1.1 власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);
269.1.1.2 землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування;
269.1.2. платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Статтею 286 ПК України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є:
а) дані державного земельного кадастру;
б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю);
г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї);
ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв);
д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї);
е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно з п. 286.5. ст. 285 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
У п. 287.1. статті 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15.03.2023 року, який набув чинності 17.03.2022 року, внесено зміни до ПК України шляхом включення пп. 69.14 та п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ, відповідно до якого:
69.14. Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями рф, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. 
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями рф, визначається Кабінетом Міністрів України.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за змінами п. п. 69.14 п. 69 підр. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України, не підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності): 
1) за земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб та: розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації; 
2) за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями, як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.
Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» № 2142-IX від 24.03.2022, який набрав чинності 05.04.2022, доповнено п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ підпунктом 69.22, відповідно до якого, зокрема:
тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-IX, не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями рф. 
При цьому платники податку - юридичні особи протягом шести календарних місяців після місяця, в якому припинено чи скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-IX, мають право подати уточнюючу податкову декларацію, в якій відображаються зміни розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за відповідний податковий період. 
Для платників податку - фізичних осіб контролюючий орган самостійно обчислює податкове зобов`язання за період з 1 січня по 1 березня 2022 року.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями рф, визначається Кабінетом Міністрів України.
За період з дати набуття чинності вказаними законами по дату винесення податкової вимоги у вказані пункти зміни не вносилися.
З аналізу зазначених норм вбачається, що вказані норми є імперативними та такими, що звільняють позивача як від нарахування, так і від сплати відповідних податкових зобов`язань, за умови щодо місця розташування відповідного нерухомого майна та земельної ділянки на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.
22.12.2022 року Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України прийнято Наказ № 309, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Наказу №309 Покровську селищну територіальну громаду Синельниківського району Дніпропетровської області з 24.02.2022 року віднесено до територій можливих бойових дій.
З огляду на положення пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року за №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» (у редакцій, чинній на момент прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень ), до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій, території активних бойових дій та території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.
Зважаючи на вищевикладене, відповідачем протиправно нараховано позивачу податкові зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 849,96 грн та орендної плати з фізичних осіб у розмірі 2208,44 грн.
Матеріалами справи не підтверджено аргументи відповідача щодо того, що ставка орендної плати земельної ділянки з кадастровим номером 1224255100:07:001:0023 становить 3% від нормативної грошової оцінки. 
Натомість означена ставка орендної плати стосується земельної ділянки з кадастровим номером 1224255100:01:005:1108, що підтверджено долученою відповідачем до відзиву Інформаційною довідкою №373559580 від 10.04.2024 року.
З урахуванням вищевикладеного, податкова вимога Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0015650-1308-0436 від 22.08.2023 року на суму 26244,80 грн та рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0015650-1308-0436 від 22.08.2023 року про опис майна у податкову заставу відносно ОСОБА_1 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача. 
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 07.01.2026 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко