Справа № 444/4098/25
Провадження № 2-а/444/6/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :
головуючого судді Ясиновський Р. Б.
секретар судового засідання Сенько М.-.Ю.В.
з участю представника позивача Грішина Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № R102612 від 29.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративний штраф, та закриття провадження в справі, -

В С ТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Просить суд скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № R102612 від 29.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративний штраф, а провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України – закрити, а також стягнути з Відповідача витрати понесені Позивачем, пов`язані із розглядом справи за рахунок бюджетних асигнувань, зокремиа сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові. Вважає, що постанова винесена з порушенням та підлягає скасуванню. Просить суд позовні вимоги задоволити.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у поданому відзиві просив в позові відмовити.
Заслухавши думку позивача, оглянувши матеріали справи суд встановив наступне.
Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв"язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Судом встановлено наступне.
27.09.2025 ОСОБА_1 , через мобільний застосунок «Резерв+» дізнався, що з 20.09.2025 він перебуває в розшуку у зв`язку із не проходженням військово-лікарської комісії. При цьому, до цього часу (до 27.09.2025) ОСОБА_1 не отримував жодної повістки та/або виклику для проходження військово-лікарської комісії. 
29.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем свого проживання та обліку з метою з`ясування причин появи вказаної інформації в мобільному додатку «Резерв+» та цього ж дня пройшов там військово-лікарську комісію. 
Також, цього ж дня, ОСОБА_1 була вручена постанова №R102612, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Станом на сьогодні в ОСОБА_1 наявна відстрочка від призову під час мобілізації у зв`язку із перебуванням на утриманні 3–х дітей до 18 років. 
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП №R102612 відносно ОСОБА_1 , останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він не пройшов (відмовився проходити) ВЛК (п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», встановлений абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим скоїв інкриміноване йому правопорушення. 
Разом з тим, на переконання суду Позивача – ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності неправомірно, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно постанова є незаконною, оскільки винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з цим вона підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно Позивача – закрите, в зв`язку із наступним. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12.02.2025 № 4235-IX установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово лікарську комісію для проходження медичного огляду. 
Тобто, Законом № 4235 встановлено обов`язок громадян України, віком від 25 до 60 років пройти військово-лікарську комісію, якщо вони до 15.02.2025 були визнані обмежено придатними. 
Разом з тим, ОСОБА_1 невідомо, чи він обмежено придатний чи придатний, чи можливо непридатний, оскільки під час оформлення відстрочки від призову під мобілізації він військово-лікарської комісії не проходив. 
Вказане, також не було зазначено Відповідачем в оскаржуваній постанові, там немає жодної згадки про те, коли ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатним і коли він взагалі проходив військово-лікарську комісію востаннє. 
Згідно із повного витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, сформованого 27.09.2025 напередодні винесення оскаржуваної постанови у графах «Дата ВЛК», «Номер протоколу ВЛК» та «Постанова ВЛК» стоять прочерки, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не був обмежено придатним. 
Крім цього Відповідачем пропущено строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Так, вищезгаданим Законом № 4235 встановлено обов`язок громадян пройти військово-лікарську комісію до 05 червня 2025 року, тобто, з 06 червня 2025 року всі особи, які мали пройти військово-лікарську комісію вважаються таким, що порушили мобілізаційне законодавство та яких необхідно притягнути до відповідальності. 
Відповідно до статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 мав виявити правопорушення, вчинене Позивачем не пізніше 06.06.2025, оскільки, відповідно до ч. 8 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII органами ведення Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські)територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. 
В свою чергу Міністерство оборони України як держатель Реєстру (стаття 5 Закону №1951) організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України «Про публічні електронні реєстри». 
В той же час, направлення на ВЛК і самі постанови здійснюються виключно в електронній формі через Медичну інформаційну систему ЗСУ (МІС ЗСУ – офіційний сайт МОУ: ІНФОРМАЦІЯ_5 що свідчить про те, що Відповідач не міг не знати про можливе, як ним зазначається, порушення, а саме не проходження ВЛК ОСОБА_1 ВЛК 05.06.2025, оскільки такі дані автоматично відображаються в реєстрі, доступ до якого наявний у самого ж Відповідача (в ІНФОРМАЦІЯ_6 та інших підрозділів). 
Таким чином, враховуючи ту обставину, що ІНФОРМАЦІЯ_4 вже 06.06.2025 мав дані про те, що ОСОБА_1 не пройшов військово-лікарську комісію, тобто дізнався, принаймні, про формальну наявність ознак правопорушення в його діях (бездіяльності), та мав можливість винести постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності вже з 06.09.2025.
Крім цього, Постанова № R102612 взагалі не містить опису самого правопорушення, фактичних обставин та доказів такого правопорушення. 
Так, відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи. 
Згідно оскаржуваної постанови, не встановлено, коли особа була визнана обмежено придатною, відповідно до якого документу, ні коли ІНФОРМАЦІЯ_4 було виявлено правопорушення, тобто зазначено лише формально Закон № 4235 і що, ОСОБА_1 не пройшов ВЛК. 
Натомість відповідно до правової позиції Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 по справі № 524/5741/16-а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:– відсутність події і складу адміністративного правопорушення;– закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. 
З огляду на зазначене вище, постанова по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП №R102612 від 29.09.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності є незаконною та, відповідно, підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне відносно ОСОБА_1 – закритю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. 
Крім цього до стягнення підлягають судові витрати в розмірі 605,60 грн. сплаченого судового збору та 5000 грн. витрат на правову допомогу, оскільки такі підтвердженні документально та відповідач не звертався із заявою про зменшення таких витрат.
Керуючись ч. 4 ст. 229, 241, 245, 246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги -задоволити.
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № R102612 від 29.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративний штраф, а провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України – закрити. 

Стягнути з Відповідача витрати понесені Позивачем, пов`язані із розглядом справи за рахунок бюджетних асигнувань, а саме 605,60 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя       Р.  Б. Ясиновський