Справа № 991/11022/25
Провадження 1-кп/991/161/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисників ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
обвинуваченого (в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_9 ,
його захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання захисника обвинуваченого  ОСОБА_6 , адвоката  ОСОБА_7 , про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №52024000000000131 від 22.03.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України,
ВСТАНОВИВ:
І. Історія провадження
27 жовтня 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт від 23 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні №52024000000000131, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 березня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 жовтня 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .
Ухвалою судді від 28 жовтня 2025 року у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 04 листопада 2025 року.
Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року задоволено клопотання сторони захисту, постановлено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні проводити колегіально судом у складі трьох суддів.
Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 04 листопада 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 24 листопада 2025 року продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 до 24 січня 2026 року включно. 
Крім того, ухвалою суду від 24 листопада 2025 року задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52024000000000131 від 22 березня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків. 
03 грудня 2025 року до Вищого антикорупційного суду зі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, після усунення недоліків, надійшов обвинувальний акт від 01 грудня 2025 року у кримінальному провадженні №52024000000000131, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 березня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України. 
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03 грудня 2025 року, для продовження розгляду вказаного кримінального провадження визначено колегію суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 04 грудня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні було призначене підготовче судове засідання на 22 грудня 2025 року.
22 грудня 2025 року у підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у вказаному кримінальному провадженні на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
ІІ. Обґрунтування заявленого захисником ОСОБА_7 клопотання
У своєму клопотанні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , просить повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку із тим, що, на переконання сторони захисту, обвинувальний акт складений із порушенням приписів п.п. 2, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
(1) Так, захисник ОСОБА_7 зазначає, що, ознайомившись із обвинувальним актом, сторона захисту виявила, невідповідність фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, кваліфікації кримінального правопорушення, що інкриміновано ОСОБА_9 у частині визначення розміру неправомірної вигоди, пособництво в проханні надати яку він нібито вчинив. Із обставин, які сторона обвинувачення вважає встановленими, та які відображені в обвинувальному акті, ОСОБА_9 остаточно довів до відома ОСОБА_11 прохання надати неправомірну вигоду в розмірі 100 000 доларів США. Однак в формулюванні обвинувачення ОСОБА_9 інкриміновано - 50 000 доларів США. Сторона захисту вважає, що якщо вимоги щодо неправомірної вигоди змінювались у межах одного епізоду, то стороні обвинувачення необхідно довести, яка саме сума була остаточною та реальною вимогою, а не обирати будь-яку з озвучених сум.
Крім того, ОСОБА_6 інкриміновано прохання в наданні неправомірної вигоди в розмірі 150 000 доларів США, тоді як ОСОБА_9 пособництво в проханні надати неправомірну вигоду в розмірі 50 000 доларів США. В обвинувальному акті сторона обвинувачення вказує на те, що ОСОБА_9 є пособником у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, а також те, що ОСОБА_9 вчиняв будь-які дії лише за погодженням з ОСОБА_6 . Таким чином, за версією сторони обвинувачення всі дії співучасників з самого початку були погодженими, стороною обвинувачення не було описано, що пропозиція надати неправомірну вигоду в розмірі 150 000 доларів США не охоплювалась умислом ОСОБА_9 .
Також ще однією неточністю обвинувального акта, яка міститься у формулюванні обвинувачення, є аспект того, кому мала бути надана неправомірна вигода ( ОСОБА_6 та ОСОБА_12 чи лише ОСОБА_6 ), а також хто повинен був вчинити дії з використанням влади та службового становища на користь ОСОБА_11 ( ОСОБА_6 та ОСОБА_12 чи лише ОСОБА_6 ).
За твердженнями сторони захисту, вказані прокурором фактичні обставини не відповідають кінцевому формулюванню обвинувачення. Дана неточність має суттєве значення для подальшого розгляду справи, оскільки, наприклад стороні захисту ОСОБА_6 не зрозуміло, яку ж саме суму висловлював прохання надати ОСОБА_9 остаточно: 100 000 доларів США (відповідно до фактичних обставин) чи 50 000 доларів США (відповідно до формулювання обвинувачення). Дана неточність призводить до неконкретності обвинувачення та нерозуміння обвинуваченим від якого ж обвинувачення йому потрібно захищатися.
Таким чином, враховуючи всі зазначені вище неточності обвинувального акта, сторона захисту переконана, що такий обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору, а його неточності не можуть бути виправлені під час судового розгляду, оскільки вони є істотними ознаками складових складу злочину - об?єкта та суб?єкта злочину.
(2) Також захисник ОСОБА_7 зазначає ще одним недоліком обвинувального акту те, що в обвинувальному акті невірно зазначені анкетні дані одного з обвинувачених, а саме адреси реєстрації місця проживання ОСОБА_9 .
В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_9 заресстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як в інших документах, зокрема в обвинувальному акті, який було повернуто прокурору ухвалою від 24.11.2025, протоколах допиту ОСОБА_9 як свідка на стадії досудового розслідування було зазначено, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Правильне зазначення анкетних даних має важливе значення для ідентифікації особи, обвинувальний акт відносно якої розглядається судом. У підготовчому засіданні не можливо встановити згідно норм чинного законодавства, що анкетні відомості обвинуваченого внесені внаслідок «технічної описки» прокурором чи з якихось інших причин. Також нормами КПК України не передбачено можливості усного корегування анкетних даних обвинуваченого, чи будь-якої іншої інформації, яка зазначена в обвинувальному акті, та можливості в подальшому розгляду справи за таких обставин у судовому засіданні. Ураховуючи неправильність зазначення анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_9 у сукупності із іншими недоліками обвинувального акта, які були зазначені вище, сторона захисту вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору для їх усунення.
Відтак, на переконання захисника обвинуваченого  ОСОБА_6 , адвоката  ОСОБА_7 , всі зазначені вище обставини є підставою для повернення такого обвинувального акту прокурору для усунення недоліків в ньому в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки, він не відповідає вимогам п.п. 2, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
ІІІ. Позиції інших учасників підготовчого судового засідання
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про повернення обвинувального акту, з підстав, викладених у ньому, проте зняв питання про невідповідність анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_9 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_10 , у підготовчому судовому засіданні підтримав позицію, висловлену адвокатом ОСОБА_7 . Додатково зазначив, що стороні захисту на сьогоднішній день достеменно не відомо, яка саме сума неправомірної вигоди інкримінується підзахисному. Хронологія подій, викладена в обвинувальному акті, є суперечливою - фігурує вимагання 50 000, 15 000 та 100 000 доларів США без пояснення причин такої розбіжності. За таких обставин не зрозуміло, яке саме вимагання інкримінується, у якому обсязі та за яких умов, що є істотною обставиною для оцінки обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав клопотання про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків. Додатково повідомив, що дійсно зарестрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні підтримали позицію захисника ОСОБА_7 , просили задовольнити клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.
Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту заперечував. 
Зазначив, (1) що виклад фактичних обставин та правова кваліфікація обумовлюється тим, що період, коли було висловлено першу і останню вимоги надання неправомірної вигоди, охоплював кілька місяців і дійсно на різних етапах озвучувалася різна сума, як це викладено в обвинувальному акті. Всі обставини, зокрема причини зміни суми та формування остаточного розміру неправомірної вигоди, можуть бути перевірені та доведені виключно шляхом надання та подальшого дослідження судом доказів під час судового розгляду.
Окрім того, (2) щодо тверджень сторони захисту в частині неправильності зазначення анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме адреси реєстрації його місця проживання, прокурор зазначив, що первинний обвинувальний акт містив очевидну технічну помилку в адресі реєстрації місця проживання ОСОБА_9 - будинок 30. Утім було зроблене виправлення відповідно до відомостей Державної міграційної служби України та встановлених у судовому засіданні даних, згідно з якими зареєстроване місце проживання ОСОБА_9 - АДРЕСА_1 . Вказані анкетні дані вказані в обвинувальному акті, який наразі перебуває на розгляді, а також були вказані судом в ухвалі про повернення обвинувального акту.
Відтак з огляду на зазначене, на переконання прокурора, жодних помилок в обвинувальному акті не допущено, відсутні підстави його для повернення.
IV. Оцінка та мотиви суду
4.1. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Тобто, виключною підставою для повернення обвинувального акта прокурору є його невідповідність вимогам закону, а саме наявність таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
При цьому законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок під час підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 520/8135/15-к).
4.2. Щодо тверджень сторони захисту про те, що вказані прокурором фактичні обставини не відповідають кінцевому формулюванню обвинувачення та невіро зазначено анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_9 .
Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті зазначається виклад основних фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, що в своїй сукупності по суті і є обвинуваченням. 
Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, а фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Так, (1) відповідно до викладеного в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, ОСОБА_6 обвинувачується у проханні надати неправомірну вигоду для себе та третьої особи - ОСОБА_12 за вчинення та невчинення ним та ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_11 , як того, хто надає неправомірну вигоду, та в інтересах третіх осіб - ТОВ «СХІДЗАХІД», ТОВ «Компанія Свіжого м?яса», дій з використанням наданої йому та ОСОБА_12 влади та службового становища, вчиненому за пособництва ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб - детективами БЕБ України, тобто службовими особами, які займають відповідальне становище, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, предметом якого була неправомірна вигода у розмірі 50 000 доларів США (за офіційним курсом НБУ становило 1 828 430 грн), після у розмірі 80 000 доларів США (за офіційним курсом НБУ становило 3 107 496 грн), потім у розмірі 100 000 доларів США (за офіційним курсом НБУ становило 3 978 790 грн), а в подальшому в остаточно визначеному розмірі 150 000 доларів США, що станом на той день за офіційним курсом НБУ становило 6 188 625 грн, та більше ніж у п?ятсот разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто в особливо великому розмірі. Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, - у проханні надати неправомірну вигоду в особливо великому розмірі для себе та третьої особи за вчинення та невчинення такою службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
(2) Відповідно до формулювання обвинувачення, що висунуто ОСОБА_9 , він обвинувачується у пособництві у вчиненні ОСОБА_6 прохання надати неправомірну вигоду для ОСОБА_6 за вчинення та невчинення ним в інтересах ОСОБА_11 , як того хто надає неправомірну вигоду, та в інтересах третіх осіб - ТОВ «СХІДЗАХІД», ТОВ «Компанія Свіжого м?яса», дій з використанням наданої йому влади та службового становища, вчиненому детективом БЕБ України, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, предметом якого була неправомірна вигода у розмірі 50 000 доларів США, що станом на той день за офіційним курсом НБУ становило 1 828 430 грн, та більше ніж у п?ятсот разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто в особливо великому розмірі. Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України, - пособництво службовій особі, яка займає відповідальне становище, у проханні надати неправомірну вигоду в особливо великому розмірі для себе та третьої особи за вчинення та невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Також ОСОБА_9 обвинувачується у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї карабіна «МKM-072» N? КI-МД3729 та бойових припасів - 12 патронів калібру 7,62?39мм та одного патрону калібру 5,45х39мм, без передбаченого законом дозволу. Таким чином ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - зберігання, придбання, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
При цьому п.5 ч.2 ст.291 КПК України прямо передбачає, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як прокурор це вважає встановленим. 
Кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинувачених тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова ККС ВС від 03.07.2019 року у справі №273/1053/17). 
Отже, в обвинувальному акті зазначаються не будь-які фактичні обставини кримінального правопорушення, а ті, які прокурор (а не суд чи сторона захисту) вважає встановленими.
Прокурор доводить перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України). У свою чергу, обвинувачення є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Вказані положення кримінального процесуального закону свідчать про те, що в обвинувальному акті задача прокурора полягає у наведенні обставин та даних, які б давали уявлення про те, яке кримінальне правопорушення було вчинено, за яких обставин, якою особою, в чому воно полягало. Всім цим обставинам прокурор надає кримінально-правову кваліфікацію.
При чому конкретність і чіткість пред`явленого обвинувачення не може пов`язуватися з надмірною деталізацією злочину або з аргументацією сторони обвинувачення на підтвердження описаних в обвинувальному акті відомостей. Адже в першому випадку це нав`язування стороні обвинувачення позиції сторони захисту і, відповідно, порушення засад диспозитивності і змагальності, а в другому - виходить за межі дослідження обвинувального акту на етапі підготовчого судового засідання і є процесуальною діяльністю сторін на підтвердження своїх позицій і спростування позицій процесуального опонентаПідстави для повернення обвинувального акта не можуть тлумачитися та застосовуватися з надмірним формалізмом, оскільки останній може призвести не тільки до безпідставного повернення обвинувального акта, але і до затягування кримінального провадження, що також є неприпустимим для прав та інтересів обвинуваченого. 
У постанові ККС ВС від 15.04.2024 у справі № 753/25892/21 було зазначено, що повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору у зв`язку з тим, що вони не відповідають вимогам КПК України, не відновлює досудове розслідування. В ухвалі про повернення обвинувального акта, клопотання суд не вправі зазначати про неповноту чи неправильність досудового розслідування, неправильність кримінально-правової оцінки діяння та про необхідність проведення органом досудового розслідування слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій.
До цього слід додати, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримання державного обвинувачення (частина 2 статті 337, статті 338-340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (частина 3 статті 337 КПК України). 
У свою чергу, якщо під час розгляду обвинувального акта суд дійде висновку про те, що викладені в ньому відомості (в тому числі фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення) не узгоджуються з представленими доказами або суперечать правилам кримінально-правової кваліфікації, він виносить виправдувальний вирок.
Отже, саме прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом (п. 15 ч. 2 ст. 36, ч. 2 ст. 337, ст. ст. 338, 339, 340 КПК України).
У контексті обвинувального акта, що розглядається, фактичні обставини, які «супроводжують» сформульоване прокурором обвинувачення, містять всі необхідні відомості для розуміння захистом як самого пред`явленого обвинувачення, так і визначення обсягу доказування сторонами під час судового розгляду.
Суд не може вказувати прокурору як викласти формулювання обвинувачення або удосконалити фактичний виклад обставин, як і не вправі спонукати прокурора до корегування обвинувального акта, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних обставин інкримінованого злочину та інших обставин, які підлягають доказуванню під час судового розгляду. В обвинувальному акті викладається те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим. В свою чергу, судовий розгляд може здійснюватися лише в межах висунутого обвинувачення, тому дослідження судом обставин про які зазначає прокурор в обвинувальному акті є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, а первісне їх зазначення в процесуальному рішенні - обвинувальному акті - є прерогативою прокурора.
Вказані стороною захисту твердження про невідповідність вказаних прокурором фактичних обставин кінцевому формулюванню обвинувачення не свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам закону, а свідчать про те, що саме такі дані були отримані під час досудового розслідування. Їх відповідність фактичним обставинам, правильність кваліфікації дій обвинувачених, незгода із наявністю у діях обвинувачених складу злочину і саме підтвердження або не підтвердження доказами, є процесуальною діяльністю суду за наслідками комплексного дослідження та оцінки наданих сторонами доказів на пізніших етапах судового провадження.
Практика Європейського Суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
Відтак суд приходить до висновку, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Питання узгодженості викладених прокурором в обвинувальному акті фактичних обставин справи та їх відповідності кінцевому формулюванню обвинувачення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового розгляду провадження суд не наділений повноваженнями входити в оцінку вказаних обставин.
З огляду на викладене, за результатами аналізу змісту обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні, суд вважає, що в обвинувальному акті викладені передбачені ст.291 КПК України відомості, - зокрема фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. При цьому, твердження сторони захисту про неузгодженість викладених прокурором в обвинувальному акті фактичних обставин справи та їх невідповідність кінцевому формулюванню обвинувачення не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Твердження сторони захисту про неправильність зазначених анкетних даних (адреси реєстрації місця проживання) ОСОБА_9 судом не розглядається, оскільки це питання було знято у підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_7 з огляду на встановлення правильності зазначення такої.
4.3. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні є необґрунтованим, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52024000000000131 від 22.03.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, - відмовити.
2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий суддя          ОСОБА_1 

Судді            ОСОБА_2 

ОСОБА_3