УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/4695/25 Головуючий у 1-й інст. Сусловець М. Г. 
Номер провадження №33/4805/504/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Скітневська О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м.Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Скітневської О.М., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – Кобриної Ніни Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605, 60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 13.08.2025 о 13 год 35 хв. в с. Анета по трасі Київ-Чоп 236 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом Хонда Акорд, н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я КНП Звягельська багатопрофільна лікарня відмовився.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обгрунтована, зокрема, тим, що він не відмовлявся від проходження освідування на місці зупинки, однак не будучи обізнаним зі своїми правами та нормами КУпАП, що регулюють ст.130 КУпАП та спровокований працівниками поліції відмовився їхати у медичний заклад м. Звягель. Зазначає, що він не був відсторонений від керування транспортними засобами. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом його керування транспортним засобом, а долучене до матеріалів справи відео не є належним та допустимим доказом, оскільки не зазначено технічного засобу, на яке воно здійснювалося.
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник посилається на те, що апеляційна скарга подана в строк на апеляційне оскарження, але постановою Житомирського апеляційного суду від 19.12.2025 (а.с.52) апеляційна скарга повернута, у зв`язку із ненаданням до апеляційної скарги витягу з договору. Повторна апеляційна скарга подана 20.12.2025 через систему «Електронний суд».
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши осіб, що з`явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у медичному закладі.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 421779 від 13.08.2025 убачається, що 13.08.2025 о 13 год 35 хв. в с. Анета по трасі Київ-Чоп 236 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Хонда акорд н.з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, звужені зіниці очей які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду в найближчому медичному закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування ТЗ відсторонений відповідно до ст.266 КУпАП шляхом паркування ТЗ (а.с.4).
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу ІІ).
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № №421779 від 13.08.2025, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у медичному закладі відмовився (а.с.4); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння (а.с.7); копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5471584 від 13.08.2025 про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.6); наявних в матеріалах справи відеозаписах обставин події з нагрудних камер поліцейських щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.9).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду в цілому дав належну оцінку всім доказам у справі та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо дій поліцейських, які можна розцінити як спровоковані, на що ОСОБА_1 відмовився їхати у медичний заклад, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції з якого убачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, тому поліцейські запропоновали водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі - КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня». ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. 
Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство, натомість ЄСПЛ неодноразово формулював у своїх рішеннях визначення провокації, розкривав її зміст та форми (справи «Раманаускас проти Литви», № 55146/14, 20 лютого 2018 року, «Баннікова проти Росії», № 18757/06, 04 листопада 2010 року, «Матановіч проти Хорватії», № 2742/12, 04 квітня 2017 року).
Із правових позицій цього суду вбачається, що провокація вчинення злочину наявна, якщо: були активні дії правоохоронних органів; з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину; злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів.
З переглянутого відеозапису судом не встановлено обставин, які б свідчили, що поліцейські своїми активними діями спонукали або примусили ОСОБА_1 вчинити адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, ОСОБА_1 був повідомлений про наслідки такої відмови у вигляді складення протоколу про адміністративне правопорушення за порушення п.2.5 ПДР. Також, як зафіксовано відеозаписом, ОСОБА_1 були роз`яснені відповідні права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлено зі змістом протоколу, який підписаний ним з наданням відповідних пояснень.
У даному випадку дії поліцейських не можна визнати провокативними, оскільки вони не приймають рішення про застосування адміністративного стягнення, про що і було проінформовано водія.
Щодо доводів скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження освідування на місці зупинки, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Слід зауважити, що вищевказані нормативно-правові акти та КУпАП передбачають, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в найближчому закладі охорони здоров`я, на підставі чого виноситься висновок про перебування чи не перебування особи в стані наркотичного сп`яніння. На підставі висновку працівник поліції складає протокол, але у вказаному випадку взагалі такий огляд не проводиться, тому кваліфікуючою ознакою є саме факт відмови від проходження огляду, про що зазначено у протоколі від 13.08.2025, тому його фабула повністю відповідає змісту ч.1 ст.130 КУпАП.
Окрім того, є безпідставними доводи щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки вказані обставини спростовується самим протоколом, де ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом відповідно до ст.266 КУпАП шляхом паркування ТЗ.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи технічних характеристик приладу (приладів), на який проводилася відео зйомка, не спростовує об`єктивність інформації, яка зібрана за допомогою зазначеного приладу (нагрудну камеру поліцейського (а.с.9)). Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення є посилання на відеоматеріали, що додаються до нього, зокрема, MOTOROLA VB 400 № 475339, 4758119. Отже, долучені докази дають змогу встановити джерело походження відеозапису. Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обгрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам, та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст.251 КУпАП. З урахуванням наведеного, судом першої інстанції надано належну оцінку факту не безперервності відеозапису на предмет його належності та достатності для встановлення обставин справи. 
Судом першої інстанції адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною, а тому доводи стосовно призначеного адміністративного стягнення у вигляді розміру штрафу, який перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, та позбавлення права керування транспортними засобами не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки санкція статті 130 ч.1 КУпАП є безальтернативною та закон не передбачає можливості не призначати такий вид адміністративного стягнення.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким надана правильна оцінка, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Скітневська