Номер провадження: 33/813/2314/25
Номер справи місцевого суду: 947/34107/25 
Головуючий у першій інстанції Щербіна А. В. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,
осіб, які з`явилися до судового засідання:
- адвоката Реу Кристини Павлівни,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Реу Кристини Павлівни на постанову судді Київського районного суду міста Одеси від 10 листопада 2025 року, -
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №313198 від 02.09.2025 року, 01.09.2025 року близько 23 год. 45 хв, за адерсою: м.Одеса, вул.Дача Ковалевського, 91, ОСОБА_1 вчинив непокору працівникам патрульної поліції, висловлювався нецензурною лайкою в бік громадян та працівників поліції, на зауваження припинити правопорушення не реагував, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №313198 від 01.09.2025 року, 01.09.2025 року близько 23 год. 40 хв, ОСОБА_1 за адерсою: м.Одеса, вул. Дача Ковалевського, 91, нецензурно висловлювався лайкою в бік громадян та працівників патрульної поліції, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.
Постановою судді Київського районного суду міста Одеси від 10 листопада 2025 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП (протокол серії ГП №313197 від 01.09.2025 року) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень. ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП (протокол серії ГП №313198 від 02.09.2025 року) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень. На підставі ст.36 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 , остаточне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у виді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. 
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Реу Кристина Павлівна подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду міста Одеси від 10 листопада 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що обидва протоколи містять однакову об`єктивну сторону: правопорушення нецензурне висловлювання лайкою в бік громадян та працівників патрульної поліції. При цьому слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні доказ нецензурних висловлювань в бік громадян. Таким чином склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.173 КУпАП відсутній. 
Крім того, судом порушено строки розгляду справи, відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185 та ч. 3 ст. 178 КУпАП розглядаються протягом доби.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника апелянта, який з`явився у судове засідання, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. 
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст 173, 185 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд. 
Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.
За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.
Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.
Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173, 185 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №313198 від 02.09.2025 року, 01.09.2025 року близько 23 год. 45 хв, за адерсою: м.Одеса, вул.Дача Ковалевського, 91, ОСОБА_1 вчинив непокору працівникам патрульної поліції, висловлювався нецензурною лайкою в бік громадян та працівників поліції, на зауваження припинити правопорушення не реагував, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.
До вказаного протоколу додано протокол про адміністративне затримання АПЗ18 №031910 від 01.09.2025 року про затримання ОСОБА_1 для припинення правопорушень, передбачених ст. 173, 178 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №313198 від 01.09.2025 року, 01.09.2025 року близько 23 год. 40 хв, ОСОБА_1 за адерсою: м.Одеса, вул.Дача Ковалевського, 91, нецензурно висловлювався лайкою в бік громадян та працівників патрульної поліції, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.
За клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Реу Кристини Павлівни в суді першої інстанції, до матеріалів справи було долучено флеш-носій, з відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських, який був отриманий захисником на запит від УПП в Одеській області. Дослідженням відеозаписів встановлено, що такі відеозаписи стосуються подій, що мали місце 01.09.2025 року за участі ОСОБА_1 . Встановлено, що працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 для перевірки документів. ОСОБА_1 спочатку не реагував на вимоги надати документи, але потім пред`явив посвідчення учасника бойових дій. ОСОБА_1 протягом спілкування з працівниками поліції голосно висловлювався нецензурною лексикою в бік працівників поліції, в присутності інших громадян. На вимогу працівників поліції зупинити такі дії, ОСОБА_1 не реагував, у зв`язку з чим до нього було застосовано спец. засіб кайданки та доставлено до відділку поліції. ОСОБА_1 впродовж свого затримання та доставлення до відділку, а також після прибуття, чинив злісну непокору поліцейським, виражався нецензурною лайкою. Працівниками поліції був викликаний безоплатний захисник, який прибув, але ОСОБА_1 відмовився від нього. Працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, складено відносно нього постанову за ч. 1 ст. 178 КУпАП, та протоколи за ст.ст. 173, 185 КУпАП.
При розгляді апеляційний суд виходить з наступного.
Так, відповідно до положень статті 173 КУпАП дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на громадський порядок.
Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а тож підприємств, установ та організацій.
При цьому, за загальним правилом, поняття «громадське місце» визначається як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, котрі порушують громадський порядок і спокій громадян. Хуліганські дії завжди мають активний характер і не можуть виявлятися у формі бездіяльності.
Поняття «дрібне хуліганство» - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе приставання до громадян та інші подібні дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян, якщо вони за своїм характером не тягнуть застосування заходів кримінального покарання.
Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу; особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства.
Тобто, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є порушення громадського порядку і спокою громадян.
При цьому, як згадувалось вище, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є місце його скоєння, а саме громадське місце.
Мотивом порушення громадського порядку є неповага до суспільства. При цьому неповага до суспільства виявляється у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.
За ст. 185 КУпАП настає адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі, тобто у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративних правопорушень, передбачених: ст.173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, що порушує громадський порядок і спокій громадян та ст. 185 КУпАП, а саме як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.
Доводи апеляційної скарги про те, що обидва протоколи містять однакову об`єктивну сторону: правопорушення нецензурне висловлювання лайкою в бік громадян та працівників патрульної поліції, спростовуються матеріалами справи.
Так згідно з протоколом за ст. 185 КУпАП, ОСОБА_1 вчинив непокору працівникам патрульної поліції, висловлювався нецензурною лайкою в бік громадян та працівників поліції, на зауваження припинити правопорушення не реагував.
Згідно з протоколом за ст. 173 КупАП, ОСОБА_1 нецензурно висловлювався лайкою в бік громадян та працівників патрульної поліції, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 173 КупАП «Дрібне хуліганство» виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).
Тобто достатньо одного із зазначених дій для утворення об`єктивної сторони складу даного правопорушення. 
Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 185 КупАП «Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку» виражається у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку (формальний склад).
Тобто склад статті 185 КУпАП передбачає відмову особи виконати вимогу законну працівника поліції, зокрема припинити правопорушення у справі, яка переглядається в апеляційному порядку.
Тобто працівник поліції втрутився у правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП, яке вчиняв ОСОБА_1 , що полягало у висловлюванні нецензурною лайкой на вулиці (громадському місці) в присутності сторонніх громадян і після відмови ОСОБА_1 виконати вимогу поліцейського щодо припинення даного правопорушення (нереагуванні на неодноразові зауваження поліцейського та вимогу припинити висловлюватися нецензурною лайкою), дані дії або бездіяльність ОСОБА_1 утворюють склад правопорушення за ст. 185 КУпАП.
Тому доводи апеляційної скарги про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_1 , що призвело до його подвійної відповідальності за одні й ті самі дії, є безпідставними. 
Посилання в апеляційній скарзі про те, що судом порушено строки розгляду справи, відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185 та ч. 3 ст. 178 КУпАП розглядаються протягом доби, апеляційним судом відхиляються.
Згідно ч.2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ……. ст. ст.185, 173 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.
Матеріалами справи встановлено, що з моменту отримання матеріалів про адміністративне правопорушення до суду першої інстанції, судом першої інстанції вчинялись дії щодо сповіщення апелянта, шляхом направлення смс - повідомлень, проте до суду ОСОБА_1 не з`являвся, у зв`язку з чим було винесено постанову про привід його до суду. 10 листопада 2025 року судом першої інстанції було винесено постанову в присутності ОСОБА_1 . Таким чином, у зв`язку з об`єктивною неможливістю розглянути справу без приступності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом першої інстанції розглянуто справу в розумні строки.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.
Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст.185, 173 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185, 173, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 було призначено відповідно до ст. 33 КУпАП в межах встановлених відповідними статтям цього Кодексу, з врахуванням положень ст. 36 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Реу Кристини Павлівни - залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду міста Одеси від 10 листопада 2025 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений: 22.12.2025 року

Суддя Одеського апеляційного суду    О.М. Таварткіладзе