Справа № 509/2738/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
при секретарі Савченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с-ща Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

26.05.2025 р., ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі 15 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною поноліття.
В обґрунтування позову посилалась на те, що 26.06.2025 р. шлюб між сторонами розірвано рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3 . Дитина проживає разом з позивачем. Вказує, що не має змоги самостійно забезпечити дитину всім необхідним для її розвитку та навчання. Вказувала, оскільки обов`язок по утриманню дитини несуть обоє з батьків, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини.
Заочним рішенням Овідіопольського районного суду від 02 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 15 000 грн щомісячно починаючи з 26 травня 2025 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,2 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 грудня 2025 року за заявою ОСОБА_2 вказане заочне рішення скасовано з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.
18 грудня 2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що відповідач перебуває на території Республіки Болгарія у статусі біженця, не працює, а тому вимоги про стягнення аліментів у розмірі 15 000 грн на місяць є необгрунтованими. Погодився зі стягненням аліментів за рішенням суду у розмірі 4000 грн на місяць. Заперечує можливість стягнення на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн, посилаючись на недоведеність таких витрат.
В судове засідання сторони не з`явились. 
Представник відповідача 18 грудня 2025 року подав до суду заяву про розuляд справи за його та відповідача відсутності.
Позивачка 28 січня 2026 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 11.01.2014 року. У шлюбі народилась дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .
07 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Відомостей про розірвання шлюбу сторонни до суду не надали.
Із доданих позивачкою копій документів слідує, що 30 червня 2009 року на ім`я ОСОБА_2 видано диплом про те, що у 2009 році він закінчив Одеську національну морську академію та здобув кваліфікацію бакалавра судноводіння. 01.12.2017 року Центром підготовки та атестації плавскладу Національного університету «Одеська морська академія» на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про підвищення кваліфікації. Із свідоцтва фахівця №796, виданного 17.02.2017 року Одеським морським тренажорним центром (зі строком дії до 17.02.2022 року), вбачається що ОСОБА_2 успішно пройшов підготовку за курсом «Ознайомлення, початкова підготовка та інструктаж з питань безпеки для всіх моряків». В справі наявні інші cертифікати, видані вищевказаним центром на ім`я ROMANA POSTROENKO, що викладені на іноземній мові з вказівками на дати їх дії: з 30.12.2015 по 30.12.2020; з 20.02.2017 по 20.02.2022; з 18.12.13 по 18.12.13; з 20.02.14 по 20.02.19. 10.03.2016 року Капітаном Іллічівського морського торгового порту на імя ОСОБА_2 видане свідоцтво фахівця - матроса першого класу. Відповідачу 30.11.2007 року видавався закордонний паспорт громадянина України зі строком дії до 30.11.2017 р.
Вказані документи ,як окремо так і в своїй сукупності, не є достатнім підтвердженням доводів позивачки про те, що відповідач на даний час працює за фахом та має заробіток у розмірі 2800 доларів США на місяць. Не слугують таким підтвердженням і долучені до матеріалів справи адвокатські запити та письмові заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . З клопотанням про витребування доказів та допит свідків сторона позивачки до
суду не зверталась.
Відповідач в особі представника - адвоката Котика Ф.І., у відзиві на позов заперечив доводи позивачки та зазначив, що він (відповідач) тимчасово не працює, перебуває натериторії республіки Болгарія у статусі біженця. На підтвердження вказаних осбтавин надав копію Реєстраційної карти іноземця про надання тимчасового захисту, виданою Державною агенцією з питань біженців Республіка Болгарія, номер картки НОМЕР_1 зі строком дії з 28.04.2025 року по 04.03.2026 рік. Відповідач погодився зі стягненням з нього аліментів за рішенням суду у розмірі 4000 грн. на місяць тазазначив, що саме в такому розмірі надавав добровільно допомогу на утримання дитини.
Оцінивши досліджені докази, суд відхиляє як недоведені аргументи позивачки про те, що відповідач на даний час працює за фахом моряка та отримує заробітну плату у розмірі 2800 долларів США на місяць. При цьому доводи відповідача про те, що він на даний час не працює та перебуває на териорії Республіки Болгарія у статусі біженця, позивачкою не спростовані. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, та відповідачем не заперечується, що дитина проживає разом з позивачкою, яка потребує матеріальної допомоги від відповідача на утримання дитини.
Визначаючи розмір аліментів суд виходить з такого.
Згідно з ст.180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень ч.3 ст.181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошові сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 
Згідно із Законом України « Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 грн. 
Зважаючи на вимоги законодавства щодо визначення розміру аліментів та приймаючи до уваги часткове визнання відповідачем позову, суд вважає, що розмір аліментів має становити 4000 грн на місяць.
Суд звертає увагу сторін на положення ч.3 ст.181 та статті 192 СК, відповідно до яких спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, а розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального та сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом.
У відповідності до положень ст.137 ЦПК розмір витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних зі справою, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат , необхідних для надання правничої допомоги.
На обґрунтування вимог про стягнення з відповідача понесених витрат на надання правничої допомоги адвокатом у розмірі 15000 грн, позивачка надала договір про надання правової допомоги адвокатом Юрченко В.В. від 20.05.2025 року та прибутковий касовий ордер №20/2025 від 26.05.2025 року і квитанцію до вказаного ордеру. Однак договір про надання правової допомоги не містить відомостей про те, по якій справі має надаватись допомога. У п.2 договору зазначено про те, що за надані послуги за цим договором клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі, визначеному у додатковій угоді, підтвердженням надання адвокатом послуг клієнту є акт. Однак позивачем не надано суду ні додаткової угоди до договору, ні згаданого акту. При цьому прибутковий касовий ордер виготовлено не від імені адвоката та підписано не встановленою особою. Позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Отже, позивачем не надано необхідних та достатніх доказів понесених витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, а тому вимоги про стягнення таких витрат задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог статі 141 ЦПК з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
На підставі статтей 180-184,191 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 5,7,12,13,76,77,80,81,89,259,263-265,279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 26.05.2025 р., до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
В іншій частині відмовити.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Кочко В.К.