ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року		Справа № 380/9805/21 пров. № А/857/44193/25	

  Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2025 року (суддя Гавдик З.В., м.Львів, повний текст ухвали складено 8 жовтня 2025 року), -

ВСТАНОВИВ:

Ще у червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФ), в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ від 03.03.2020 № 198187 (далі Рішення) про відмову в перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
зобов`язати ГУПФ здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Львівського апеляційного суду від 24.02.2020 № 07.20/242/2020 (далі Довідка) з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року, яке набрало законної сили 29.12.2021 (далі Рішення суду) визнано протиправним та скасовано Рішення. Зобов`язано ГУПФ здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з Довідкою, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Вирішено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ на користь ОСОБА_1 1816 грн сплаченого судового збору.
20.08.2025 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяву в порядку статей 52, 379 КАС (далі Заява), в якій просять: 
замінити у справі № 380/9805/21 сторону позивача, ОСОБА_1 , на його правонаступників: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання Рішення суду ( ОСОБА_1 ) на його правонаступників: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
замінити у виконавчих листах, у тому числі й у виконавчому листі № 380/9805/21, який видано Львівським окружним адміністративним судом 11.04.2022 (далі Виконавчі листи), стягувача ОСОБА_1 , його правонаступниками: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2025 року Заяву задоволено частково. 
Замінено у Виконавчих листах в частині де:
- зобов`язано ГУПФ здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із Довідкою, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
- вирішено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ на користь ОСОБА_1 1816 грн сплаченого судового збору.
стягувача ОСОБА_1 , на ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині Заяви відмовлено.
Не погодившись із вказаною ухвалою, в частині задоволених вимог, її оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,   неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні вимог відмовити в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги вказує, що чинним законодавством України не передбачено можливості успадкування невиплачених при житті сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Після смерті судді право на отримання невиплачених сум довічного грошового утримання не переходить до спадкоємців.
Заявники відзиву на апеляційну скаргу не подали.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), зважаючи на те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Частково задовольняючи Заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума пенсії, що належала позивачу у справі і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті та які звернулися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В іншій частині - щодо відмови у задоволенні Заяви, ухвала суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 379 КАС, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Частиною четвертою статті 379 КАС встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону № 1404-VIII, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (частина  п`ята статті 15 Закону № 1404-VIII).
Аналіз вищевказаних правових норм вказує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. Норми законодавства на стадії виконавчого провадження передбачають можливість заміни сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі № 380/3710/21.
Крім того, за змістом частини першої статті 52 КАС у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №2а/0612/649/11, від 3 травня 2018 року у справі №2-а-1864/10, від 13 грудня 2018 у справі №2-а-1710/11, від 29 січня 2020 року у справі №815/1303/17, від 14 червня 2021 року у справі №2-а-1411/11.
Згідно зі статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1219 ЦК не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Із матеріалів справи встановлено, що Рішенням суду, зокрема, зобов`язано ГУПФ здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з Довідкою, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Вирішено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ на користь ОСОБА_1 1816 грн сплаченого судового збору.
На виконання Рішення суду за період з 19.02.2020 по 30.06.2022 позивачу нараховано доплату в сумі 968769,76 грн. 
Вказану заборгованість ОСОБА_1 не виплачено, що підтверджується листом ГУПФ від 26.04.2024 № 11701-10695/С-52/8-1300/24, присуджений до стягнення з ГУПФ на користь ОСОБА_1 судовий збір не стягнуто, що не заперечується відповідачем.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.12.2024 серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Другої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 30.07.2025 вих. № 867/02-14.
ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_1 на день його смерті, що підтверджується паспортними даними ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також Лікарським свідоцтвом про смерть № 839а від 21.12.2024, 30.04.2025 звернулась до ГУПФ щодо виплати нарахованої та невиплаченої ОСОБА_1 пенсії в сумі 968 769,76 грн на виконання Рішення суду за період з 19.02.2020 по 30.06.2022.
У рішенні від 8 червня 2016 року у справі № 4рп/2016 Конституційний Суд України наголошував, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.
У зазначеному рішенні Конституційний Суд України також вказував, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
Відтак, виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства.
Тобто, право на призначення довічного грошового забезпечення дійсно нерозривно пов`язано з конституційним правом особи, що має статус судді.
Однак, виконання Рішення суду у цій справі пов`язано не з призначенням довічного грошового утримання судді, а стосується виплати нарахованої, але невиплаченої за життя суми грошових коштів після перерахунку довічного грошового утримання судді.
Крім того, стаття 1227 ЦК передбачає право на отримання спадкоємцем, зокрема, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві.
До соціальних виплат в широкому розумінні відносяться всі види державного соціального забезпечення, які виплачуються в грошовій або натуральній формі, тому довічне грошове утримання судді, як особливий вид забезпечення судді у відставці, також відноситься до тих сум, на отримання яких виникає право у спадкоємця після смерті особи, що набула право на такі виплати, але не отримала їх за життя.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 30 квітня 2024 року у справі № 420/12467/20, правовідносини, аналогічні тим, що склалися у даній справі, допускають правонаступництво, яке може бути вирішено в порядку статті 379 КАС на стадії заміни сторони у виконавчому документі.
Застосовуючи ці правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, апеляційний суд бере до уваги, що довічне грошове утримання судді у відставці належить до соціальних виплат, право на отримання яких може переходити до спадкоємців у разі смерті особи, яка мала право на їх отримання. Заявниця ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_1 та його спадкоємицею, яка прийняла спадщину. Відповідно після відкриття виконавчого провадження заміна сторони правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 379 КАС з урахуванням підстав, визначених статтею 52 цього ж Кодексу.
Аналогічна правова позиція застосована також Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 9 вересня 2025 року у справі № 300/2366/20. 
З огляду на наведене правове регулювання та встановлені обставини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення Заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником ОСОБА_2 .
Наведені ж в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич