Справа № 420/29972/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), третя особа – Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - 
В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи - Військова частина НОМЕР_3 , в якій позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 від 24.07.2025р. та від 12.08.2025р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.07.2025р. та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням висновків суду.
Позовна заява обґрунтована наступним.
ОСОБА_1 проходив строкову військову службу та 18.04.2024р. був звільнений з військової службу на підставі Указу Президента України № 149 від 07.03.2024р. "Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби". Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 18.04.2024р. № 130 Позивача виключено зі списків військової частини НОМЕР_5 та відправлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Цим же наказом Позивача на підстав п. 1 ст. 26.2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" зараховано до військового оперативного резерву військової частини НОМЕР_5 . Після постановки на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 Позивачу було видано повістку на відправку 15.05.2025р., команда № 5017. 
09.08.2024 р. Позивач був зарахований на денну форму навчання, ступінь/рівень освіти: бакалавр, до Херсонської державної морської академії, що підтверджується довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти. Тому, у зв`язку з тим, що набув право на відстрочку у відповідності до п.1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", позивач направив на адресу Відповідача 24.04.2025р. заяву про отримання довідки про відстрочку на військову службу під час мобілізації. Однак, на зазначену заяву позивача було повідомлено про необхідність з`явитись особисто до центру комплектування та соціальної підтримки та подати заяву разом з його військово-обліковим документом.
Після отримання цього листа, позивач зареєструвався до електронної черги ІНФОРМАЦІЯ_4 и. Одеса з метою подачі документів для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, дата 24 червня 2025р. час об 11.00 (раніше ніж 24.06.2025р. дати реєстрації в електронній черзі були відсутні). 
Як зазначив позивач, 24.06.2025р. при особистій явці до ІНФОРМАЦІЯ_4 в прийнятті заяви на відстрочки працівником Відповідача було усно відмовлено, пояснюючи це тим, що Позивач має попасти до керівника ТЦК на прийом для вирішення питання виключення його з оперативного резерву. Цього ж дня було повідомлено, що він перебуває у військовому оперативному резерві військової частини НОМЕР_3 , куди він був зарахований саме наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач неодноразово приходив до ІНФОРМАЦІЯ_4 , намагався здати рапорт на виключення його з оперативного резерву військовозобов`язаних першої черги у зв`язку з навчанням та здати заяву на отримання довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, проте вказані рапорти та заяви розглянуті не були.
24.07.2025р. Позивач вже подав заяву (додаток 4) з переліком документів, визначених в додатку 5, шляхом її надіслання рекомендованою кореспонденцією на адресу Відповідача. Так, в додаток до Заяви Позивачем було надіслано: копія військового квитка Позивача (1,2сторніки), копія паспорту та РНОКПП Позивача і довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти. 12.08.2025р. Позивачем повторно відправлено на адресу Відповідача заяву від 12.08.2025р. (додаток 4) з додатком з проханням розглянути заяву та надати довідку про відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією у відповідності до пунктом 1 частини 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Заяву з додатком ІНФОРМАЦІЯ_5 отримано 14.08.2025р.
29.08. 2025р. від ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу Позивача надійшов лист від 22.08.2025р. за № С/16384, в якому на заяву позивача від 22.07.2025р. про надання йому відстрочки Відповідачем повідомлено, що Позивачем порушено процедуру подання заяви, а саме: він мав з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 особисто разом з військово-обліковим документом та порушив вимоги Постанови КМУ 560 від 18.05.2024р. Окрім того, Позивачу в цьому ж листі повідомлено, що з 24.07.2025р. за ним обліковується порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: не прибуття вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На заяву від 12.08.2025р. Відповідачем будь-якої відповіді надано не було.
Вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Наполягаючи на задоволенні позовних вимог, позивач стверджує, що Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів. При цьому, чинне законодавство України не передбачає обов`язок військовозобов`язаного з`явитися до територіального підрозділу ТЦК та СП для надання документів. «Особисто» передбачає подання відповідних заяв особисто особою і поштовою кореспонденцією.
Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 04.09.2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 08.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
06.10.2025 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов (вих. №ЮР/18721 від 20.09.2025 року), відповідно до якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що надсилання документів поштою чи через кур`єрську службу не передбачає особистого вручення документів адресатом. Поштовий оператор або кур`єр виступають посередниками, і наявність терміну «особисто» стає суперечливим та недоречним. У випадку пересилання поштою процес подання стає менш формалізованим із точки зору встановлення особистої присутності та вручення. Формулювання «особисто» не може бути розтлумачено як «надіслати документ на ім`я» або «подати документи шляхом направлення на адресу» тощо, оскільки прямо суперечить його змісту.
Відповідач зазначив, що листами від 08.05.2025 року № С/9685 та від 18.07.2025 року № С/14005 ОСОБА_1 було повідомлено що його заяви не підлягають задоволенню без його особистого прибуття та подання заяви особисто встановленим порядком із повним переліком документів визначених Порядком. За таких обставин, на переконання відповідача, заяви позивача про оформлення у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560, довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації були розглянуті.
Представником позивача було подано відповідь на відзив, у якій заявниця наполягала на задоволенні позовних вимог, стверджуючи, що обов`язок «особисто подати», не є тотожним обов`язку «особисто прибути», при цьому ні Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», ні Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ні Порядок № 560 не зобов`язують військовозобов`язаного особисто прибувати до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для реалізації права на відстрочення від призову під час мобілізації з підстав, передбачених статтею 23 Закону № 3543-ХІІ.
Також у відповіді на відзив звернуто увагу на ненадання відповідачем стороні позивача доказів перебування позивача в оперативному резерві саме військової частини НОМЕР_3 , зауваживши, відповідно до листа з військової частини НОМЕР_3 (за № 622 від 16.08.2025р.), позивач не перебуває в списках військової частини НОМЕР_3 . Крім того, представником позивача наголошено, що витяг з наказу від 26.02.2025р. № 57 , який додано відповідачем до відзиву позивачу та його представнику в порушення вимог п. 9 ст. 79 КАС України не надіслано.
Інші заяви, клопотання та додаткові докази станом на момент розгляду справи по суті до суду не надходили.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є громадянином України, військовозобов`язаний.
Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 з 26.12.2020 року по 18.04.2024 року проходив військову службу.
18.04.2024р. був звільнений з військової службу на підставі Указу Президента України № 149/2024 від 07.03.2024р. «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби».
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 18.04.2024р. № 130 позивача виключено зі списків військової частини НОМЕР_5 та 18.04.204 року відправлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_8 ). 
Цим же наказом на підставі п. 1 ст. 26.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_1 зараховано до військового оперативного резерву військової частини НОМЕР_5 . 
Відповідно до запису у військовому квитку серії НОМЕР_6 у розділі VІІ «Службові відмітки» позивача зараховано до оперативного резерву 1 черги Наказ від 15.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Як зазначено у позові, після постановки на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачу було видано повістку на відправку 15.05.2025р., команда № НОМЕР_3 . Копія повістки долучена до матеріалів адміністративного позову.
Згідно з Довідкою №665219 від 30.06.2025 року за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , був зарахований на денну форму навчання, ступінь/рівень освіти: бакалавр, до Херсонської державної морської академії. Дата початку здобуття освіти : 01.09.2024 року. Дата завершення здобуття освіти: 30.06.2028 року.
Вважаючи, що має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 24.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання йому відстрочки від призову, у якій повідомив, що є особою, яка на підставі пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, тому на підставі викладеного просив розглянути його заяву та оформити довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
До заяви додано довідку про здобуття освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти.
У відповідь на заяву позивача від 24.04.2025 року листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.05.2025 року №С/9685 позивача повідомлено, що заява, надіслана позивачем з порушенням порядку її подання на комісії, не підлягає передачі на комісію ІНФОРМАЦІЯ_9 для розгляду її по суті та видачі запитуваної довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. З посиланням на пункт 60 Порядку №560 зазначено, що на теперішній час у ІНФОРМАЦІЯ_10 відсутня можливість перевірки наявності у позивача підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів та інших державних реєстрів або баз (банків) даних. З огляду на наведене позивачу запропоновано особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом попереднього запису через електронну чергу.
24.07.2025 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, складеної на ім`я Голови Комісії. До заяви додано довідку про здобуття освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, копію військового квитка ат копію паспорта.
У відповідь на заяву позивача від 24.07.2025 року листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.08.2025 року №С/16384 позивача повторно повідомлено про необхідність особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того зауважено, що з 24.07.2025 року за позивачем обліковується порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме порушення ст.. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - неприбуття вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_10 .
12.08.2025 року позивачем втретє скеровано заяву про надання йому відстрочки від призову на адресу ІНФОРМАЦІЯ_11 . До заяви додано довідку про здобуття освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, копію військового квитка ат копію паспорта.
Відповідь комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , за результатами розгляду заяви позивача від 12.08.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, до суду не надано.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо розгляду його заяв про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, вважаючи, що він має підстави та всі підтверджуючі документи для такої відстрочки, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі – Закон №3543-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із статтею 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (частина восьма статті 4 Закону №3543-ХІІ).
Абзацом другим частини першої статті 22 Закону №3543-ХІІ визначено, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. (частина третя статті 22 Закону №3543-ХІІ).
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Поряд з цим статтею 23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Особи, зазначені у пунктах 1-5 частини третьої цієї статті, у зазначений період можуть бути прийняті на військову службу за контрактом.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до положень п.9 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, окрім іншого:
оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;
розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Згідно з пунктом 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Аналіз наведеного свідчить про те, що до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку.
Таким чином, саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації.
З урахуванням зазначеного, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації разом з доданими документами повинен був прийняти рішення за наслідком розгляду цієї заяви.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560).
Відповідно до п. 6 Порядку №560 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється у строки та в обсягах, визначених мобілізаційними планами, мобілізаційними директивами (розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил або Генерального штабу Збройних Сил.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає:
оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;
прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;
перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;
документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;
відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.
Відповідно до п. 56 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно з п. 57 цього Порядку №560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Відповідно до п. 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.
Відповідно до п. 60 Порядку № 560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. 
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.
Таким чином, сукупний аналіз наведених норм права доводить, що заяви з питання надання відстрочки від призову на військову службу та додані до неї документи належать обов`язковому розгляду комісією протягом семи днів з дати надходження. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки та про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач тричі звертався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, надіславши заяви засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладення. 
Матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем заяв позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Разом з цим, у порушення п. 60 Порядку № 560, у семиденний строк з дня отримання вказаних заяв позивача, відповідачем не було розглянуто їх по суті та прийнято відповідне рішення про надання відстрочки чи відмови у її наданні.
При цьому, листами від 08.05.2025 року та 22.08.2025 року позивача було повідомлено, що заяви подана не у спосiб визначений у пунктi 58 Порядку, тому не підлягають передачі для розгляду Комісії, а отже заявник має звернутись особисто iз заявою з доданими документами до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Щодо посилань відповідача на неналежне подання заяви позивачем про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (поштою, а не особисто), суд зазначає таке.
На час звернення позивача із заявою про надання відстрочки положення Порядку №560 не визначають конкретних способів надання документів, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації (власноручно, поштою тощо), як і не містить положень, відповідно до яких військовозобов`язаний повинен особисто прибути до органу, в якому він перебуває на військовому обліку, з метою подання відповідних документів.
Таким чином, на позивача не був покладений обов`язок особистого відвідування територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подання заяви та документів на відстрочку. Тобто, обов`язок «особисто подати» не є тотожним «особисто прибути».
На слушність наведених висновків суду також свідчать й приписи п.81 Порядку №1487, яким встановлено, що особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів необхідна виключно у разі взяття їх на військовий облік.
З огляду на наведене, суд відхиляє доводи відповідача щодо неналежного звернення ОСОБА_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Інших підстав відмови у розгляді заяв по суті спірного питання відповідачем не наведено.
Отже, судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що заяви позивача від 24.07.2025 р. та від 12.08.2025 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з додатками розглянуто, доданим документам надана оцінка, та за наслідками її розгляду прийнято обґрунтоване та вмотивоване рішення. 
У свою чергу, відсутність належним чином оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Суд не надає оцінку доводам та доказам позивача щодо місця перебування в оперативному резерві, неявці за повісткою та іншим питанням порушення позивачем правил військового обліку, оскільки правовідносини сторін щодо цього не входять до предмету розгляду даної справи.
При прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в даному випадку вказана бездіяльність стосується саме розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
За таких обставин, для поновлення порушеного права суд вважає належним та достанім способом захисту прав позивача зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.07.2025 р. та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням висновків суду. 
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до ч.1. ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за звернення до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії посвідчення серії НОМЕР_7 позивач має статус учасника бойових дій та, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.
Стосовно зазначеного суд повідомляє, що судовий збір підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), третя особа – Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо належного розгляду заяв ОСОБА_1 від 24.07.2025 р. та від 12.08.2025 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.07.2025 р. та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням висновків суду.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук