ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року 
м. Київ
справа № 440/1614/21
адміністративне провадження № К/990/10757/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської  В.  Е.,
суддів: Желєзного  І.  В., Уханенка  С.  А.
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Київської районної в м. Полтаві ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування рішення та розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року (головуючий суддя Катунов  В.  В., судді: Чалий  І.  С., Ральченко  І.  М.),
І. Суть спору
У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Київської районної в м. Полтаві ради (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (далі - третя особа, ОСОБА_2 ), у якому просила:
- визнати протиправними та скасувати рішення другої позачергової сесії восьмого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 09  лютого 2021  року «Про звільнення голови Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 » та розпорядження заступника голови районної ради від 09  лютого 2021  року №  14-о «Про звільнення голови районної ради ОСОБА_1 та виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки»;
- поновити ОСОБА_1 на посаді голови Київської районної в м. Полтаві ради;
- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10  лютого 2021  року по день винесення рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі з розрахунку, що середньоденна заробітна плата складає 1501,75 грн.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що проєкт рішення по питанню її звільнення взагалі не був підготовлений, не доводився до відома депутатів, а відповідно і не оприлюднювався, що є грубим порушенням Регламенту ради, статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про доступ до публічної інформації». Указує, що посада голови Київської районної у м. Полтаві ради є посадою в органах місцевого самоврядування. При цьому, оскільки стаття 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачає підстав для звільнення з посади голови районної ради, відповідач при звільненні ОСОБА_1 з вказаної посади повинен був керуватися Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та Кодексом законів про працю України, які передбачають підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування. У спірному рішенні не зазначено жодної з передбачених статтею 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» чи Кодексу законів про працю України підстав припинення публічної служби, які б давали можливість прийняти рішення про дострокове припинення повноважень (звільнення) ОСОБА_1 як голови районної у місті ради. Більш того позивачка на вказаній посаді навіть не звітувала про результати своєї роботи, що теоретично могло б слугувати підставою для висловлення їй недовіри депутатами. Питання звітування позивачки щодо роботи на посаді депутатами також не ставилося.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи.
Рішенням першої сесії восьмого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 11  грудня 2020  року відповідно до пункту 1 статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 14, 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та за підсумками таємного голосування з виборів голови Київської районної в м. Полтаві ради вирішено:
1. Затвердити результати таємного голосування з виборів голови Київської районної в м. Полтаві ради.
2. Обрати головою Київської районної в м. Полтаві ради восьмого скликання депутата Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1.
3. Присвоїти ОСОБА_1 5 ранг третьої категорії посадової особи органів місцевого самоврядування.
22  січня 2021  року до Київської районної в м. Полтаві ради на ім`я голови ОСОБА_1 надійшло звернення 20 депутатів вказаної ради, в якому останні вимагали негайно скликати і провести сесію районної ради з порядком денним:
1. Про звільнення голови районної ради ОСОБА_1 .
2. Про обрання голови районної ради з висуненням єдиного кандидата на цю посаду ОСОБА_2 .
3. Про умови оплати праці голови районної ради.
4. Про структуру, штати і чисельність виконавчих органів Київської районної в м.  Полтаві ради та територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг).
5. Про звільнення заступників голови районної ради з питань діяльності виконавчого органу та керуючого справами виконавчого комітету.
6. Про затвердження заступників голови районної ради з питань діяльності виконавчого органу та керуючого справами виконавчого комітету.
7. Про умови оплати праці заступників голови районної ради з питань діяльності виконавчого органу.
05  лютого 2021  року головою Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 видано розпорядження №  1 «Про скликання другої позачергової сесії Київської районної в м. Полтаві ради восьмого скликання».
Заступник голови районної ради І. Погорілець листом від 05  лютого 2021  року на колективне звернення щодо скликання сесії районної ради на підставі пункту 7 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повідомила, що головою районної ради вже видано розпорядження від 05  лютого 2021  року №  1 про скликання другої позачергової сесії Київської районної в м. Полтаві ради за адресою: вул. М. Бірюзова, , каб. 24 (актова зала) 09  лютого 2021  року о 09:00  год. Відповідне розпорядження оприлюднено на офіційному сайті районної ради.
У подальшому, 09  лютого 2021  року під час проведення другої позачергової сесії Київської районної в м. Полтаві ради восьмого скликання одним з депутатів була внесена пропозиція включити першим питанням порядку денного сесії питання «Про звільнення голови районної ради», ураховуючи звернення 20 депутатів районної ради, що зафіксовано у протоколі другої позачергової сесії Київської районної в м.  Полтаві ради восьмого скликання.
За наслідками проведення другої позачергової сесії восьмого скликання Київської районної в м. Полтаві ради прийнято рішення від 09  лютого 2021  року, яким відповідно до частини четвертої статті 55, абзацу 2 пункту 5 статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та за підсумками таємного голосування щодо звільнення голови Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 вирішено:
1. Затвердити результати таємного голосування щодо звільнення голови Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 .
2. Припинити повноваження голови Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 та звільнити з посади голови Київської районної в м.  Полтаві ради відповідно до чинного законодавства.
09  лютого 2021  року на підставі рішення другої позачергової сесії восьмого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 09  лютого 2021  року «Про звільнення голови Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 » заступником голови районної ради ОСОБА_3 видано розпорядження №  14-о «Про звільнення голови районної ради ОСОБА_1 та виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки», яким зобов`язано:
1. Припинити повноваження голови Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 та звільнити з посади голови Київської районної в м.  Полтаві ради. 09  лютого 2021  року вважати останнім робочим днем.
2. Відділу обліку, контролю та звітності ( ОСОБА_4 ) зробити відповідні розрахунки за період роботи ОСОБА_1 з 14  грудня 2020  року по 09  лютого 2021  року та виплатити компенсацію за 4 календарних дні невикористаної щорічної відпустки.
Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивачка звернулася до адміністративного суду з цим позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.
ІІІ. Рішення судів попередніх інстанцій та мотиви їх ухвалення.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05  серпня 2021  року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення другої позачергової сесії восьмого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 09  лютого 2021 року «Про звільнення голови Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано розпорядження заступника голови Київської районної в м. Полтаві ради від 09 лютого 2021 року №  14-о «Про звільнення голови районної ради ОСОБА_1 та виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки». Поновлено ОСОБА_1 на посаді голови Київської районної в м. Полтаві ради з 10 лютого 2021  року. Стягнуто з Київської районної в м. Полтаві ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 лютого 2021 року по 05 серпня 2021 року в розмірі 159  107,74 грн (сто п`ятдесят дев`ять тисяч сто сім гривень сімдесят чотири копійки) з відрахуванням обов`язкових платежів. Стягнуто з Київської районної в м. Полтаві ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 6500,00  грн (шість тисяч п`ятсот гривень нуль копійок). 
Суд першої інстанцій виходив з того, що надання районній в місті раді повноважень на дострокове припинення повноважень голови районної в місті ради не означає, що реалізація цього права нічим не обмежена. Прийняття рішення про дострокове припинення повноважень голови районної в місті ради є крайнім заходом реагування на його діяльність і для того, щоб виносити на голосування і приймати таке рішення мають бути вагомі причини (мотиви) і об`єктивні обставини, які в сукупності вказували на те, що подальше перебування голови районної в місті ради як головної посадової особи територіальної громади є неможливим (недоцільним) та/або таким, що негативно позначається на діяльності органу місцевого самоврядування. Ці ж мотиви і обставини мають міститися у рішенні органу місцевого самоврядування, зі змісту якого було б зрозуміло, що саме спонукало до його прийняття.
Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірному випадку рішення районної у місті ради, яке є предметом оскарження в межах даної справи, не ґрунтується на реальному існуванні та доведеності депутатами фактів порушення ОСОБА_1 . Конституції та Законів України, а також відсутності у неї комунікації з депутатами всіх політичних сил, нецільового використання нею коштів, виділених на проведення новорічних свят, та упередженого ставлення до вирішення кадрових питань. Будь-яких посилань на обставини, які б свідчили про порушення позивачкою законодавчих приписів, оскаржуване рішення районної в місті ради не містить.
При цьому, суд першої інстанції зазначив, що оскільки рішення від 09  лютого 2021  року «Про звільнення голови Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 », про протиправність та необхідність скасування якого суд дійшов висновку під час розгляду даної справи, слугувало підставою для винесення розпорядження заступника голови Київської районної в м. Полтаві ради від 09  лютого 2021  року №  14-о «Про звільнення голови районної ради ОСОБА_1 та виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки», суд першої інстанції зауважив про необхідність визнання протиправним та скасування й зазначеного розпорядження, та як наслідок, задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині. 
Стосовно позовних вимог у частині поновлення позивачки на посаді голови Київської районної в м. Полтаві ради суд зазначив, що згідно з частиною першою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, а тому ОСОБА_1 слід поновити на посаді голови Київської районної в м.  Полтаві ради з 10  лютого 2021  року.
Також, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з Київської районної у м.  Полтаві ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10  лютого 2021  року по 05  серпня 2021  року у розмірі 159  107,74 грн (1  314,94  грн (середньоденна заробітна плата) х 121 робочий день) з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07  грудня 2021  року апеляційні скарги Київської районної в м. Полтаві ради, ОСОБА_2 задоволено. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05  серпня 2021  року скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Київської районної в м. Полтаві ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішення та розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
Суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що посада голови ради є виборною посадою, призначення та звільнення з цієї посади відбувається виключно на підставі рішення відповідної ради. Також Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що повноваження голови районної у місті ради можуть бути припинені достроково за рішенням відповідної ради шляхом таємного голосування, що повністю кореспондується зі статтею 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», відповідно до якої служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», і наявність у даних спірних правовідносинах інших підстав (порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування; виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі; недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування) стаття 55 Закону України «»Про місцеве самоврядування в Україні» не визначає.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки більш ніж 2/3 від загального складу депутатів ради у визначений законом спосіб висловились про неналежне виконання своїх зобов`язань позивачкою, то прийняття депутатами рішення про її звільнення є цілком обґрунтованим, оскільки продовження виконання своїх обов`язків голови районної в місті ради, якого не підтримує більшість депутатського корпусу, суперечитиме засадам місцевого самоврядування, які відповідно до статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ґрунтуються на принципі виборності як представницьких органів - районних в місті рад.
Також, суд апеляційної інстанції зауважив, що проведення засідання сесії ради було вчинено з дотриманням, зокрема, принципу колегіальності. Принцип колегіальності є одним із основних принципів місцевого самоврядування в Україні, який означає таку організацію і діяльність відповідного колективного органу, коли до його складу входить відповідне число осіб, вибраних персонально у встановленому законом порядку, а питання, що належить до компетенції колегіального органу, вирішують більшістю голосів на засадах колективного, вільного та ділового обговорення. Сесії рад, які є організаційно-правовою формою діяльності рад, дають можливість обраним депутатам на базі широкої колегіальності обговорювати і вирішувати всі важливі питання, що входять до їх компетенції. Колегіальність передбачає не лише право, а й обов`язок депутатів активно брати участь у роботі ради та її органів, до яких вони вибрані.
Другий апеляційний адміністративний суд зазначив, що прийняття рішення про звільнення голови районної у місті ради відноситься до виключних повноважень цієї ради. Рішення ради про звільнення голови районної у місті ради може бути предметом судового оскарження, проте лише в частині дотримання визначеної законодавством процедури його прийняття. Суд не може здійснювати власну оцінку роботи голови районної у місті ради, а також не може переоцінювати позицію депутатів ради, які висловились за таке припинення повноважень.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення другої позачергової сесії восьмого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 09  лютого 2021  року «Про звільнення голови Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 » прийнято на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому не вбачає підстав для його скасування, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у цій частині. Також відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування розпорядження заступника голови районної ради від 09  лютого 2021  року №  14-о «Про звільнення голови районної ради ОСОБА_1 та виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки», поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідних.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
28 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07  грудня 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 травня 2022  року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 листопада 2025 року (у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_5 у відставку) визначено склад колегії суддів: Мацедонська  В.  Е. (головуючий суддя), Желєзний  І.  В., Уханенко  С.  А.
V. Касаційне оскарження
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
На обґрунтування позиції, скаржниця посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме щодо застосування частини четвертої статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та норм статтей 8 та 19 Конституції України.
Позивачка вважає, що приписи Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» є спеціальними до спірних правовідносин, а тому мають пріоритетне застосування у цій справі, і стаття 20 цього Закону визначає підстави для припинення служби в органах місцевого самоврядування. Однак, спірне рішення взагалі не містить конкретних підстав для звільнення позивачки. Більш того, такі підстави не були й зазначені під час проведення другої позачергової сесії восьмого скликання Київської районної в м. Полтаві ради 09  лютого 2021  року.
Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що проект рішення по питанню її звільнення взагалі не був підготовлений та доведений до відома депутатів, відповідно і не оприлюднювався, що є грубим порушенням Регламенту ради, статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про доступ до публічної інформації».
06 червня 2022 року від Київської районної в м. Полтаві ради надійшов до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач просить відмовити у її задоволенні, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін. Стверджує, що відповідно до статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у своїй діяльності голова ради є підзвітним раді та може бути звільнений з посади радою шляхом таємного голосування. Саме цими нормами закону відповідач керувався під час прийняття спірного рішення. Водночас, Київська районна в м. Полтаві рада зазначає, що положення законодавства, на які посилається позивачка у касаційній скарзі (статті 75, 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»), визначають підстави дострокового припинення повноважень міського голови, яким позивачка не являється. Також відповідач стверджує, що у статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» немає посилань на статті Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки для кожної категорії голів рад існує своя стаття. З огляду на те, що більш ніж 2/3 від загального складу депутатів ради у визначений законом спосіб висловились про неналежне виконання своїх обов`язків позивачкою, то прийняття депутатами рішення про її звільнення з посади голови ради є цілком обґрунтованим. Проведення засідання сесії ради було вчинено з дотриманням, зокрема, принципу колегіальності.
ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, у якому, не погоджуючись з доводами скарги, просить відмовити у її задоволенні. Уважає, що рішення другої позачергової сесії восьмого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 09  лютого 2021  року «Про звільнення голови Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 » прийнято на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Наголошує, що питання звільнення голови районної ради за ініціативою депутатів відповідної ради регулюється виключно Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». У даному випадку, трудові відносини припинено з працівником, який перебував на виборній посаді з урахуванням положень частини четвертої статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому положення КЗпП України та Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на спірні правовідносини не поширюються. Київська районна в м. Полтаві рада під час розгляду питання про звільнення голови Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 діяла виключно в межах діючого законодавства та наданих повноважень.
Позивачка надала пояснення на відзив відповідача на касаційну скаргу, у яких зауважила, що в оскаржуваному рішенні про припинення її повноважень не зазначено жодної підстави припинення публічної служби. При цьому, здійснення таких дискреційних повноважень, як дострокове припинення повноважень голови ради, має відбуватися в рамках встановленої процедури дострокового припинення повноважень з дотриманням критеріїв правової (справедливої) процедури, як складової принципів верховенства права і законності, чого не було зроблено відповідачем.
VІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, п`ятої статті 140 Основного Закону України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради. Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.
Інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом (стаття 146 Конституції України).
Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997  року №  280/97-ВР (далі - Закон №  280/97-ВР у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). При цьому, окремі особливості проходження служби в органах місцевого самоврядування врегульовані Законом України від 07 червня 2001 року 
№  2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Статтею 2 Закону №  280/97-ВР установлено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 43 Закону №  280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання: обрання голови ради, відповідно заступника голови районної ради та першого заступника, заступника голови обласної ради, звільнення їх з посади.
Частинами першою, п`ятою, сьомою статті 46 Закону №  280/97-ВР визначено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Сесія сільської, селищної, міської, районної у місті ради повинна бути також скликана за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, а сесія районної, обласної ради - також за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради або голови відповідної місцевої державної адміністрації.
Сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради (частина дванадцята статті 46 Закону  №  280/97-ВР).
За приписами частин першої, другої, четвертої статті 55 Закону №  280/97-ВР голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради. Голова ради здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків, передбачених частинами четвертою та п`ятою цієї статті. Голова ради вважається звільненим з посади з дня припинення ним депутатських повноважень або повноважень голови. У своїй діяльності голова ради є підзвітним раді та може бути звільнений з посади радою шляхом таємного голосування. Питання про звільнення голови ради може бути внесено на розгляд ради на вимогу не менш як третини депутатів від загального складу ради. Звільнення особи з посади голови ради не має наслідком припинення нею повноважень депутата цієї ради.
Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (частина перша статті 2 Закону №  2493-ІІІ).
Поряд з цим, відповідно до статті 3 Закону №  2493-ІІІ посадами в органах місцевого самоврядування, зокрема, є 1) виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах та 2) виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.
Відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування перед територіальними громадами встановлена приписами статті 75 Закону 
№  280/97-ВР. Так, зазначена стаття передбачає:
1. Органи та посадові особи місцевого самоврядування є підзвітними, підконтрольними і відповідальними перед територіальними громадами. Вони періодично, але не менш як два рази на рік, інформують населення про виконання програм соціально-економічного та культурного розвитку, місцевого бюджету, з інших питань місцевого значення, звітують перед територіальними громадами про свою діяльність.
2. Територіальна громада у будь-який час може достроково припинити повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування, якщо вони порушують Конституцію або закони України, обмежують права і свободи громадян, не забезпечують здійснення наданих їм законом повноважень.
При цьому, приписами частини третьої статті 75 Закону №  280/97-ВР визначено, що порядок і випадки дострокового припинення повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування територіальними громадами визначаються цим та іншими законами.
Відповідно до статті 20 Закону №  2493-ІІІ крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).
VІІ. Висновки Верховного Суду
У силу положень частини першої статті 341 КАС України перегляд судового рішення здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірка правильності застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що під час прийняття спірного рішення відповідач керувався положеннями статті 55 Закону №  280/97-ВР, якими чітко передбачено, що питання про звільнення голови ради може бути внесено на розгляд ради на вимогу не менш як третини депутатів від загального складу ради. Норми статті 20 Закону №  2493-ІІІ не кореспондуються з положеннями статті 55 Закону №  280/97-ВР, а тому підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування, які визначені у статті 20 Закону №  2493-ІІІ, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Верховний Суд уважає помилковими такі висновки суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
Системний аналіз Закону №  280/97-ВР дає підстави для висновку, що посада голови ради є виборною посадою, призначення та звільнення з цієї посади відбувається виключно на підставі рішення відповідної ради. Також наведеними вище правовими нормами передбачено, що повноваження голови районної у місті ради можуть бути припинені достроково за рішенням відповідної ради шляхом таємного голосування (частина четверта статті 55 Закону №  280/97-ВР). При цьому, положення частини сьомої статті 46 Закону №  280/97-ВР, дозволяє дійти висновку, що підставою для скликання позачергової сесії районної у місті ради є ініціатива не менш як однієї третини депутатів від загального складу ради.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що цією нормою встановлено порядок (процедуру) дострокового припинення повноважень голови ради. При цьому, підстав такого звільнення статтею 55 Закону №  280/97-ВР не визначено.
Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що прийняття рішень щодо дострокового припинення повноважень голови ради належить до виключної компетенції відповідної ради. Такі повноваження є дискреційними, а тому адміністративний суд при розгляді цієї справи не може здійснювати повторну перевірку роботи голови ради та щодо належного чи неналежного здійснення наданих йому повноважень, допущення ним у своїй діяльності порушень законодавства України, прав і свобод громадян, як і не може переоцінювати позицію (волевиявлення) депутатів районної ради, які проголосували за необхідність дострокового припинення повноважень голови районної ради.
При цьому, здійснення таких дискреційних повноважень, як звільнення, в рамках встановленої процедури дострокового припинення повноважень голови районної ради має відбуватися з дотриманням критеріїв правової (справедливої) процедури, як складової принципу верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України) і принципу законності (частина друга статті 19 Конституції України).
Отже, спірні рішення відповідача повинні бути перевірені адміністративним судом на предмет законності та легітимності, а не доцільності їх прийняття.
Подібна за змістом правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22  квітня 2020 року у справі №  360/2169/19.
Крім того, Верховний Суд зазначає, що надання районній раді повноважень на дострокове припинення повноважень голови ради не означає, що реалізація цього права нічим не обмежена. Для дострокового припинення повноважень голови ради не достатньо лише скликання позачергової сесії ради за ініціативою не менш як однієї третини депутатів від загального складу ради та проведення таємного голосування. 
Верховний Суд уважає, що рішення про дострокове припинення повноважень голови районної ради та його звільнення з цієї посади має бути обґрунтованим, вмотивованим та має містити визначені законодавством підстави. Виносити на голосування і приймати таке рішення мають бути вагомі причини (мотиви) і об`єктивні обставини, які в сукупності вказували на те, що подальше перебування особи на посаді голови районної ради є неможливим (недоцільним) та\або таким, що негативно позначається на діяльності органів місцевого самоврядування. Ці ж мотиви і обставини мають міститися у рішенні органу місцевого самоврядування, зі змісту якого було б зрозуміло, що саме спонукало до його прийняття.
Аналогічні за змістом правові позиції викладені Верховним Судом у постанові від 04  червня 2020  року у справі №  802/1463/18, від 28  січня 2021  року у справі №  560/438/20, і колегія суддів не вбачає підстав для їх відступлення.
Однак, судом апеляційної інстанції під час розгляду цієї справи не було враховано викладених вище висновків Верховного Суду.
Як убачається з матеріалів справи, при прийнятті оскаржуваного рішення другої позачергової сесії восьмого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 09  лютого 2021 року «Про звільнення голови Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 » рада керувалася приписами статті 55 Закону 
№  280/97-ВР, яка врегульовує порядок звільнення голови районної у місті ради, однак не визначає підстав для такого звільнення.
Такі підстави визначає безпосередньо Закон №  2493-ІІІ, а саме стаття 20 цього Закону: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).
Водночас, як вірно установлено судом першої інстанції, будь-яких посилань на обставини, які б свідчили про порушення позивачкою вказаних законодавчих приписів оскаржуване рішення районної в місті ради не містить.
Як убачається з матеріалів справи, ані під час звернення депутатів про негайне дострокове припинення повноважень та звільнення голови Київської районної в м. Полтаві ради ОСОБА_1 , ані під час проведення позачергової сесії, на якій відбулися розгляд та голосування з цього питання, не було зазначено підстав для дострокового звільнення позивачки з займаної посади, встановлених Законами №  280/97-ВР та №  2493-ІІІ (які, у свою чергу, є обов`язковими вимогами під час дотримання процедури скликання, голосування та прийняття органом місцевого самоврядування рішення про дострокове припинення повноважень посадової особи місцевого самоврядування).
При цьому, такі підстави відсутні й у самому рішенні другої позачергової сесії восьмого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 09 лютого 2021  року «Про звільнення голови Київської районної в м. Полтаві ради        ОСОБА_1 ».
Посилання відповідача на те, що під час обговорення на сесії деякими депутатами було надано пояснення щодо необхідності звільнення позивачки з посади голови районної ради, оскільки у неї відсутня комунікація з депутатами всіх політичних сил, нецільове використання нею коштів, виділених на проведення новорічних свят, та упередженого ставлення до вирішення кадрових питань, колегія суддів уважає безпідставними, з огляду на те, що такі твердження депутатів не ґрунтуються на реальному існуванні фактів порушення ОСОБА_1 приписів Закону №  2493-ІІІ.
Таким чином, Верховний Суд погоджується з твердженням суду першої інстанції про відсутність достатніх та допустимих доказів, які б у своїй сукупності підтверджували обставини правомірності прийнятого відповідачем рішення від 09  лютого 2021  року №  14-о «Про звільнення голови районної ради ОСОБА_1 та виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки».
Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з статтею 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасоване судове рішення, яке відповідає закону.
З огляду на те, що висновки суду апеляційної інстанції в цій справі ґрунтуються на неправильному застосуванні статті 55 Закону №  280/97-ВР та статті 20 Закону №  2493-ІІІ, суперечать правовій позиції Верховного Суду, сформованій у справах, спір у яких виник за подібних правовідносин, висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, натомість судом апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду, яке відповідає закону, скасовано помилково, тому колегія суддів уважає за необхідне скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. 341, 345, 349, 355-356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року скасувати.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05  серпня 2021  року залишити в силі.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                В.  Е.  Мацедонська
Судді                                                                                                    І.  В.  Желєзний
                                                                                                    С.  А.  Уханенко