Справа № 752/578/25 
Провадження №: 2/752/973/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючої судді Митрофанової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» (далі - ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу», Товариство) звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 8662,50 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09.08.2021 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» (далі - ТОВ «ФК «Авіра Груп», первісний кредитор) було укладено в електронній формі кредитний договір №43013 про надання фінансового кредиту, згідно якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» надало відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності кредит, а останній у свою чергу зобов`язався його повернути, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За умовами вказаного договору відповідачу надавався кредит у розмірі 1500 грн строком на 30 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% на день або 912,5% річних. Первісним кредитором у визначені строк та порядок було виконано умови кредитного договору та надано ОСОБА_2 кредитні кошти, шляхом їхнього зарахування на картковий рахунок останнього.
Вказував, що 17.02.2022 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіра груп» відступило позивачеві за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до вказаного вище договору факторингу ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» набуло право грошової вимоги до відповідача. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань у нього станом на 25.06.2024 наявна заборгованість у загальному розмірі 8662,50 грн, яка складається із простроченої суми кредиту в розмірі 1500 грн, а також простроченої заборгованості за процентами в сумі 7162,50 грн.
Оскільки після відступлення ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» права вимоги, відповідач у добровільному порядку належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань з повернення грошових коштів за вказаним вище кредитним договором, позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом відповідно до вимог якого просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою корить вказану заборгованість, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025 для розгляду цивільної справи №752/578/25 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А.О.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов.
У січні 2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де останній повністю заперечував проти вимог позову та просив суд відмовити у його задоволенні з огляду на необґрунтованість та безпідставність.
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 вказував на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 січня 2022 року було відкрито провадження у справі №910/17359/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. 04.12.2024 Господарським судом міста Києва було постановлено ухвалу про закриття провадження у вищевказаній справі у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів, звільнено відповідача від боргів, а саме визнано погашеними грошові вимоги кредиторів у справі №910/17359/21. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Таким чином, оскільки провадження у справі №910/17359/21 було відкрито 17.01.2022, ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» є конкурсним кредитором, так як вимоги виникли до вказаної дати, то згідно наведеної вище ухвали господарського суду вимоги позивача вважаються погашеними. У зв`язку підстави для задоволення позову у цій справі відсутні.
Надалі позивач своїм процесуальним правом на подання до суду відповіді на відзив не скористався.
У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною восьмою статті 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.
Положеннями статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).
Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Як убачається з матеріалів справи, 09.08.2021 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ОСОБА_1 укладено договір надання фінансового кредиту №43013, який був укладений в електронній формі та підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором (електронним підписом) «AV8681» та був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 
За умовами пункту 1.1 вказаного договору визначено, що товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Згідно положень пунктів 1.2-1.4 кредитного договору його сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 07.09.2021. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки - фіксована, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом.
Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства www.aviracreditcom.ua. 
У пункті 2.1 кредитного договору його сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до положень пунктів 6.1, 6.3 кредитного договору, він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами договору.
У розділі 7 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «ФК «Авіра Груп», з електронним підписом директора Астаніна О.Є., а також ідентифікуючі відомості позичальника ОСОБА_1 , а саме: дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, телефон, реквізити банківської картки № НОМЕР_1 та електронний підпис клієнта одноразовим ідентифікатором «AV8681».
09.08.2021 відповідачем та ТОВ «ФК «Авіра Кредит» було підписано одноразовим ідентифікатором «AV8681» додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №43013, де міститься графік розрахунків та загальна вартість кредиту, дата повернення якого вказана 07.09.2021.
У надані суду копії інформаційної довідки №3827/05 від 21.05.2024, виданої ТОВ «Платежі онлайн», як технологічного оператора платіжних послуг, вказано, що на сайті торговця (aviracredit.com.ua) через сервіс «Platon» 09.08.2021 о 16:00:12 була проведена успішна операція за номером транзакції 32851-40049-26973 щодо переказу коштів у сумі 1500 грн на номер платіжної картки НОМЕР_1 з описом «видача кредиту №43013».
Разом з цим, 17.02.2022 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» (фактор) було укладено договір факторингу №02-17/02/2022, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників (додатку №1 до цього договору).
Згідно даних витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022 наявна інформація про передачу права вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №430213 від 09.08.2021, за яким наявна заборгованість у загальному розмірі 8662,50 грн, з яких 1500 грн - сума залишку по тілу кредиту, 8662,50 грн - заборгованість за відсотками.
Позивачем в досудовому порядку 22.05.2024 надсилалася на адресу відповідача вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором, де також було повідомлено позичальника про перехід до позивача права вимоги за кредитним договором.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №43013 за ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 8662,50 грн, що складається простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1500 грн, а також простроченої заборгованості за процентами в розмірі 7162,50 грн.
Так, положеннями пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частинами першою та другою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За приписами частин першої, другої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Положеннями частини першої статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України).
Частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
У відповідності до вимог частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
Так, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року №675-VIII.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до положень частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону).
За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як убачається з матеріалів справи, договір про надання фінансового кредиту №43013 від 09.08.2021 містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк повернення грошових коштів, розмір процентів, умови кредитування.
Умовами кредитного договору відповідач та первісним кредитор передбачили його укладання в електронній формі шляхом накладення електронних підписів, зокрема, зі сторони відповідачем одноразовим ідентифікатором.
У реквізитах підписантів кредитного договору зазначено, що позичальник підписав вказаний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором «AV8681».
Крім того, відповідно до наданої в матеріали справи довідки про ідентифікацію, складеної ТОВ «ФК «Авіра Груп» акцепт кредитного договору №43013 від 09.08.2021 здійснювався позичальником ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.aviracredit.com.ua шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора.
Враховуючи умови та зміст кредитного договору, його було укладено на сайті кредитодавця та ОСОБА_1 , який підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. При цьому, без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства та ідентифікації позичальника, такий договір не був би укладений.
Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19, провадження №61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, провадження №61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20, провадження №61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, провадження №61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20, провадження №61-2902св21.
Договір містить паспортні дані, податковий номер, номер засобів зв`язку, банківські реквізити, поштову та електронну адресу відповідача.
Таким чином, договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до статті 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми та є обов`язковим до виконання сторонами.
Доказів на спростування факту підписання відповідачем спірних договорів до суду не надано, а сам факт укладення вказаного кредитного договору відповідачем у поданому до суду відзиві на позовну заяву не оспорюється.
Так, відповідно до положень статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання, згідно зі статтею 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Відповідно до змісту статті 1 КУзПБ конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.
Згідно з частинами першою, другою статті 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Згідно з частинами шість, сім статті 119 КУзПБ з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом.
Ухвала про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не пізніше трьох днів з дня її постановлення надсилається боржнику до контролюючого органу, визначеного Податковим кодексом України, та інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, до місцевих судів загальної юрисдикції та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні, до органу державної прикордонної служби, державного органу з питань банкрутства, а також іншим учасникам справи та особам, які мають право взяти участь у такій справі.
Відповідно до положень статті 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Згідно з частиною шостою статті 119 КУзПБ, з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ, господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог.
Згідно з частиною четвертою статті 90 КУзПБ, у випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Згідно постанови Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №921/39/21: «Верховний Суд зауважує, що частиною першою статті 45 КУзПБ встановлено обов`язок конкурсних кредиторів подати до господарського суду відповідні письмові заяви з вимогами до боржника у визначений законом строк. Разом з тим, хоч аналіз положень частини четвертої цієї статті свідчить про право кредитора заявити відповідні вимоги і після закінчення строку, встановленого для їх подання (що не впливатиме на характер та черговість таких вимог та матиме значення лише щодо права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів), однак таке право не може звільнити кредитора від правових наслідків недотримання ним вказаного обов`язку щодо подання письмової заяви з вимогами до боржника у відповідні строки.
Такими правовими наслідками є закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі пункту 6 частини першої статті 90 КУзПБ та визначена частиною четвертою цієї статті можливість визнання погашеними вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, а виконавчих документи за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню».
З наданої суду роздруківки ухвали Господарського суду міста Києва від 04 грудня 2024 року про закриття провадження у справі №910/17359/21 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність убачається, що 17.01.2022 господарським судом було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Заборонено останньому відчужувати майно.
Вказаною вище ухвалою Господарського суду міста Києва від 04 грудня 2024 року було закрито провадження у справі №910/17359/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів. Звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, а саме - визнано погашеними грошові вимоги кредиторів у справі №910/17359/21. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вирішено вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як установлено судом, предметом позову у даній справі є заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту від 09 серпня 2021 року за №43013, укладеного між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ОСОБА_1 в електронній формі.
Згідно з умовами вказаного договору строк виконання основного зобов`язання відповідача настав 07.09.2021, оскільки саме у вказану дату він повинен був повернути отримані в кредит грошові кошти та сплатити відсотки за користування ними. Відтак, починаючи з наступного дня, тобто з 08.09.2021 первісний кредитор набув право вимагати виконання ОСОБА_1 простроченого зобов`язання та відповідно висувати вимоги до останнього. 
Разом з тим, судовим розглядом було встановлено і те, що ОСОБА_1 звертався до Господарського суду міста Києва із заявою про порушення стосовно нього справи про неплатоспроможність, за наслідками розгляду якої 04.12.2024 господарським судом було постановлено ухвалу про закриття провадження, оскільки після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), боржник ОСОБА_3 виконав план реструктуризації боргів заявлених кредиторами, та його звільнено від боргів відповідно до вимог статті 90 КУзПБ. Вимоги у межах справи про неплатоспроможність відповідача кредитором ТОВ «ФК «Авіра Груп» та його правонаступником ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» до боржника ОСОБА_1 заявлені не були. В резолютивній частині вказаної ухвали встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. 
Вказана ухвала Господарського суду міста Києва від 04 грудня 2024 року, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ніким не оскаржувалася та набрала законної сили, а відповідно є обов`язковою до виконання.
Позивач отримав копію відзиву на позовну заяву відповідача по справі, однак не подав суду будь-яких заперечень проти посилань останнього щодо того, що вимоги позивача вважаються погашеними згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 04 грудня 2024 року. 
Тому, враховуючи ту обставину, що відповідача звільнено від боргів на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.
Оскільки, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати, на підставі статті 141 ЦПК України покладаються на позивача та відповідно розподілу між сторонами не підлягають.
Керуючись статтями 2, 4, 7, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 02.02.2026.

Суддя         А.О. Митрофанова