Справа № 275/798/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 грудня 2025 року селище Брусилів
Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Лівочка Л.І., розглянувши справу відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе Брусилівського району Житомирської області,  громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №759827 від 09 серпня 2025 року, 09 серпня 2025 року о 23 годині 36 хвилин в селищі Брусилів по вул. М.Іларіона, Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки "ВАЗ-21099" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на портативний відеореєстратор, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР , за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статтею 130 КУпАП.
До суду ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи повторно не з"явився. 
До суду від захисника -адвоката Кушніренка А.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.Просив справу розглядати за відсутності ОСОБА_1 , та його захисника.
В обгрунтування клопотання зазначив, що докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом у матеріалах справи відсутні. За змістом графи «суть адміністративного правопорушення» протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 759827 від 09 серпня 2025 року зазначено: «09.08.2025 о 23.36 с-ще Брусилів, по вулиці Митрополита Ілларіона, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на портативний відеореєстратор».
Вказаний протокол визначає ОСОБА_1 , як суб`єкта адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; суб`єктом вказаного правопорушення є водій – особа, яка здійснювала керування транспортним засобом.
В даному випадку, матеріалами справи мають бути доведені усі умови для того, щоб
поліцейський у встановленому порядку вважав ОСОБА_1 водієм транспортного засобу, та, відповідно щоб запропонував пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, а у ОСОБА_1 з`явився обов`язок пройти такий огляд, як у водія.
Такими умовами є: перебування особи в статусі водія транспортного засобу та виявлення поліцейським зовнішніх ознак сп`яніння.
Непрямим доказом правопорушення, а саме його об`єктивної сторони міг би вважатись відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника поліції.
Однак, відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівника патрульної поліції розпочинає фіксування подій 09 серпня 2025 року з 23 год. 36 хв. з моменту, коли працівник поліції спілкується з ОСОБА_1 , який стояв біля автомобіля патрульної поліції. При цьому, працівники поліції не додають до протоколу жодного доказу, який підтверджував би події, що відбувались о 23 год. 36 хв. 09 серпня 2025 року, у першу чергу причетність ОСОБА_1 до керування транспортним засобом та вчинення ним правопорушень.
Тобто, факту руху транспортного засобу, що вказаний у протоколі, факту керування
транспортним засобом, факту вчинення ДТП безпосередньо ОСОБА_1 у встановленому порядку відеозаписом не зафіксовано.
Диспозиція норми ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність саме водія
транспортного засобу, який порушив Правила дорожнього руху, оскільки доказів того, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу в матеріалах справи відсутні – він не міг бути суб`єктом цього правопорушення, отже і притягнення його до адміністративної відповідальності є неправомірним.
Поліцейський не має права вимагати у водія посвідчення, якщо у нього немає доказів про правопорушення; відповідного висновку дійшла колегія суддів Касаційного адміністративного суду (КАС) у справі від 15 березня 2019 року № 686/11314/17.
Враховуючи те, що працівники поліції діяли по за межами правового поля та власних
повноважень, то усі їх дії, що стосуються перевірки документів, складання адміністративних матеріалів, пропозиція пройти огляд відносно ОСОБА_1 не ґрунтувались на законних підставах.
До протоколу працівниками поліції додано копію постанову серії ЕНА № 5440944 від 09 серпня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за 
ч. 6 ст. 122 КУпАП. Однак, вказану постанову неможливо розглядати, як доказ керування особою транспортним засобом, як самостійний доказ.
Іншими належними і допустимими доказами, які додані до протоколу не підтверджується обставина керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому вважати його суб`єктом адміністративного правопорушення є безпідставно.
Виходячи з суті правопорушення, яке зазначено у протоколі об`єктивною стороною
даного правопорушення з боку ОСОБА_1 має бути повна, безпідставна і категорична відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння: на місці зупинки за допомогою технічного засобу; у найближчому медичному закладі.
Виходячи з аналізу вказаної норми ст. 266 КУпАП та Інструкції у разі виявлення
працівником поліції ознак алкогольного сп`яніння у водія, останній пропонує пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу. У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки за допомогою технічного засобу працівник поліції доставляє водія до найближчого медичного закладу для проходження медичного огляду. І лише у випадку, коли водій відмовився від проходження огляду на місці зупинки, а потім відмовився від проходження огляду у медичному закладі – тоді утворюється склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Проте, порядок пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, визначений законом не був дотриманий працівниками поліції.
Відповідно до вимог п. 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Пунктом 8 Інструкції затверджено форму такого направлення.
Матеріали справи не містять направлення на проходження огляду у медичному закладі, що мало б підтверджувати ту обставину, що водій відмовився проходити огляд на місці зупинки, тому, на виконання вимог Інструкції та ст. 266 КУпАП поліцейський у встановленому порядку направив особу до медичного закладу.
Однак, відеозапис підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 о 23 год. 51 хв. погодився проходити огляд у медичному закладі, однак працівником поліції повідомлено, що порядок огляду є аналогічним огляду на місці за допомогою технічного засобу, що фактично є неправдивою інформацією та введенням особи в оману. Судова практика останнім часом є однозначною у питаннях визначення стану сп`яніння, у першу чергу це стосується обставин визначення стану сп`яніння лише внаслідок медичного огляду особи.
Працівниками поліції не дотримано окремого порядку огляду на стан сп`яніння, визначеного для військовослужбовців.
Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово повідомляв про те, що він є військовослужбовцем та надав відповідні документи, що підтверджують цю обставину.
Проте, поліцейськими залишено без уваги те, що по відношенню до військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП.
За змістом протоколу, ОСОБА_1 перебував за кермом із ознаками алкогольного
сп`яніння, а оскільки він на той момент, як і зараз був військовослужбовцем - тому за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП.
Так, як матеріали справи не містять доказів здійснення працівниками поліції виклику
чи залучення уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України особи для направлення і проходження огляду на стан сп`яніння – дії працівників поліції не відповідали вимогам закону, отже і не повинні були виконані ОСОБА_1 .
За змістом статті 256 КУпАП, якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то ця особа має безумовне право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.
Водночас, працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки,передбачені законодавством, не отримували від нього письмових чи усних пояснень відносно протоколу, не роз`яснювали порядок проходження огляду на стан сп`яніння. Фактично, протокол та усі адміністративні матеріали були складені працівником
поліції без присутності ОСОБА_1 , так, як на відеозаписі вказані обставини не зафіксовані, а сам відеозапис завершується о 00 год. 03 хв. та не фіксують обставин складання протоколу, ознайомлення з його змістом ОСОБА_1 , пропозицію надати останньому пояснення, тощо.
Тому, вказані обставини не можуть бути прийняті судом, як доказ вини особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Сукупність усіх обставин недоведеності факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відсутність підстав для пропозиції проходження огляду, порушення порядку направлення на огляд дозволяє стверджувати, що дії працівників поліції не ґрунтувались на вимогах закону, і підстав притягнення до відповідальності за такі дії також не вбачається.
Матеріали адміністративної справи не містять доказів в того, що працівники поліції діяли у порядку та в межах, передбачених законом, тому їх дії і вимоги не можуть вважатись законними.
Просив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за вчинене адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши адміністративний протокол, додані до нього матеріали, в тому числі і відеозапис з портативної камери поліцейського, суд приходить до наступного.
З переглянутого в суді відеозапису, долученого до адміністративного протоколу, встановлено, що 09 серпня 2025 року о 23 годині 36 хвилин розпочинається відеофіксування з моменту, коли працівник поліції спілкується з ОСОБА_1 , який стоїть біля автомобіля патрульної поліції.
При цьому відеозапис не містить доказів того, що 09 серпня 2025 року о 23 годині 36 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом та вчинив адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за керування транспортним засобом водієм, який порушив Правила дорожнього руху.
Проте долучені до протоколу матеріали не містять доказів того, що ОСОБА_1 09.08.2025 о 23 годині 36 хвилин керував транспортним засобом - автомобілем марки "ВАЗ-21099" д.н.з. НОМЕР_1 .
Суд звертає увагу на те, що додана до протоколу копія постанови серії ЕНА № 5440944 від 09 серпня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 122 КУпАП( здійснив 09.08.2025 року о 23 год. 36 хв. зупинку на місці для інвалідів) не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.
Крім того, з відеозапису, доданого до протоколу слідує, що ОСОБА_1 (о 23 год. 51 хв.) погодився пройти огляд у медичному закладі, однак працівником поліції повідомлено, що порядок огляду є аналогічним огляду на місці за допомогою технічного засобу. На місці проходити огляд ОСОБА_1 відмовився, до медичного закладу для проходження огляду його не доставляли. 
Як слідує з протоколу та доданих матеріалів, на них відсутні підписи ОСОБА_1 ( у зв"язку з його відмовою).
Відповідно до вимог статті 256 КУпАП, якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то ця особа має безумовне право ознайомитися зі змістом протоколу, а також із своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.
Суд звертає увагу на те, що на відеозаписі не зафіксовані обставини складання протоколу, роз"яснення прав та обов"язків ОСОБА_1 , відсутня пропозиція надати пояснення, та його відмова від підписання протоколу та інших документів (розписка про права, направлення на огляд); відеозапис завершується о 00 год. 03 хв.
Крім того, до протоколу не долучено письмових чи усних пояснень ОСОБА_1 відносно протоколу, що дає підстави ставити під сумнів, що протокол та усі адміністративні матеріали були складені працівником поліції в присутності ОСОБА_1 .. Тому, вказані обставини не можуть бути прийняті судом, як доказ вини особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року , суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлені Конвенціє для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі " Лучанінов проти України"(рішення від 09.06. 2011р.)," Карелін проти Росії( рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності лише у разі , якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип "поза розумним сумнівом" сформульовано у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі " Кобець проти України". Відповідно до цього рішення, доказування, зокрема , має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Виходячи з рішень Європейського суду з прав людини - розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. 
За таких обставин, суд проходить до висновку, що до протоколу не додано належних і допустимих доказів, які підтверджували б " поза розумним сумнівом" вчинення ОСОБА_1 09 серпня 2025 року о 23 годині 36 хвилини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Пунктом першим статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв"язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладенного та керуючись п.1 ст. 247, п.3 ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. .

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів від дня її винесення. 

Суддя Л.І. Лівочка