ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 624/1128/24                Головуючий суддя І інстанції Богачова Т. В.
Провадження № 22-ц/818/2903/25        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :
головуючого                Яцини В.Б.,
суддів колегії               Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2025 року, у цивільній справі № 624/1128/24, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором .
Позовна заява мотивована тим, що відповідач 23.01.2021 уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 850401867 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит, на суму 15800 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 23.01.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання умов договору перерахувало грошові кошти в сумі 15800 грн на банківську карту відповідача № 4731-18XX-XXXX-1983. 
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019. Також сторонами були укладені додаткові угоди №19, №26, №27, №31, №32 згідно з якими строк дії договору продовжено до 31.12.2020, до 31.12.2021, до 31.12.2022, до 31.12.2023, до 31.12.2024. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
       Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №131 від 27.04.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 41 942,98 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. 
В подальшому сторонами укладено ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно. Предметом Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.4.1.). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 61929,43 грн. 
07.11.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 0711/24/Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 0711/24/Е від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 61929,43 грн. 
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором позивач зазначає, що згідно з п. 1.2. Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту. За користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: п. 1.4.1 передбачено, що виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 146,00 процентів річних, що становить 0,40 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; також в п. 1.4.2 зазначено, що за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 492,73 процентів річних, що становить 1,35 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Розрахунки заборгованості, підготовлені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» за Кредитним договором № 850401867 від 23.01.2021 наведено у додатках до позовної заяви. В наданих розрахунках при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від Клієнта до Фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості Боржником. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. 
Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №850401867 від 23.01.2021, становить - 61929,43 грн., яка складається з: 15799,60 грн. - заборгованість по кредиту; 46129,83 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Унаслідок укладення договорів факторингу 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс», 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», 07.11.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» з подальшими додатковими договорами до них, позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 850401867 від 23.01.2021.
Первісний кредитор зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, а відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, в зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 61929,43 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача та покласти на нього понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, вирішити питання щодо судових витрат, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Договором факторингу №28/1118-01від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення є право вимоги до ОСОБА_1 . Вказує, що строк дії Договору факторингу№ 28/1118-01розпочинається від 28.11.2018та діє до 31.12.2022 включно. Наголошує, що реєстр передачі прав вимоги укладено в рамках дії Договору факторингу№28/1118-01від 28.11.2018 у відповідності до наступних редакцій. Відповідно ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось неодномоментно, а протягом всього часу його дії. На підтвердження факту укладення даного Реєстру та відступлення прав вимоги до Відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс», Первісним кредитором передані останньому документи, які підтверджують видачу кредиту ОСОБА_1 та були долучені Позивачем до позовної заяви. Таким чином відступлення прав вимоги до Відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» відбулося відповідно до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, який фактично укладено після укладення договору кредитної лінії № 850401867 від 23.01.2021 (з додатковими угодами до нього). Також просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги та витрати на правову допомогу.

13 червня 2025 року Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» надав додаткові пояснення, в яких зазначив, що Унаслідок укладення договорів факторингу 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс», 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», 07.11.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» з подальшими додатковими договорами до них, позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 850401867 від 23.01.2021.
Вказав, що позивач має усталену позитивну судову практику щодо визнання правомірності набуття ним прав вимоги, оскільки за Договорами факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги та не пов`язано з оплатою за договором факторингу. Це підтверджує одностайну та послідовну позицію судів щодо визнання дійсності правочинів, предметом яких є реєстр прав вимоги, та підтверджує належність Позивача як нового кредитора у відповідних зобов`язаннях. Посилався на відповідну практику апеляційних судів.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Суд першої інстанції вважав доведеним факт укладення 23.01.2021 відповідачем ОСОБА_1 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору №850401867, а також фактичного отримання позичальником кредитних коштів в обумовленій сторонами договору сумі, строку та порядку.
Заявлені вимоги щодо наявності заборгованості відповідача перед кредитором в судовому засіданні також доведені.
Разом з тим, дослідивши кредитний договір, договори факторингу, додаткові угоди та додатки до них, суд не вбачав підстав для висновку, що позивач ТОВ «ФК «Ейс» набуло права вимоги до боржника за кредитним договором.

Суд зазначив, що кредитний договір з боржником ОСОБА_1 був укладений 23.01.2021, тобто вже після укладення договору факторингу та після укладення додаткової угоди № 26 від 31.12.2020. Отже, на момент укладення вищезазначених правочинів, клієнт за договором не мав відповідні права вимоги та не міг в подальшому його передати фактору лише на підставі реєстру прав вимоги. За таких обставин, права вимоги за кредитним договором не могли бути предметом договору факторингу та додаткової угоди №26. Реєстр прав вимоги є лише підтвердженням часу переходу прав вимоги, право на яке виникає саме з часу підписання основного зобов`язанням - договору факторингу. Реєстр прав вимоги є лише додатком до договору відступлення прав вимоги та не є самостійним документом, який підтверджує права вимоги.
Те, що строк дії договору факторингу на час укладення кредитного договору не сплив, не впливає на висновок суду що спірний кредитний договір не міг бути предметом цього договору факторингу на час його укладення.
За таких обставин передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу неможливо. Укладення в подальшому, вже після укладення кредитного договору, додаткових угод, складання актів прийому-передач реєстру боржників до договору факторингу, підписання реєстрів прав вимоги та реєстрів боржників не має юридичних наслідків для цивільно-правові відносини, які не виникли на момент укладення основного договору факторингу. А тому право вимоги до боржника ОСОБА_1 ТОВ «Таліон Плюс» набуто не було, та не могло передати в подальшому ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу не могло передати це право позивачу ТОВ «ФК «Ейс».
Крім того, суд звернув увагу, що вищевикладені висновки суду щодо неможливості переходу прав вимоги за кредитним договором, який на момент укладення договору відступлення прав вимоги не був укладений, також стосуються і досліджених у судовому засіданні обставин щодо відступлення прав вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», оскільки договір факторингу між ними був укладений ще 05.08.2020, до укладення кредитного договору.
При цьому суд першої інстанції послався на правові висновки, які були висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, а також - у постановах ВС від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17, від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012  про те, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Суд також послався на правові висновки касаційного суду про те, що належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №910/16109/14).
Суд на підставі досліджених у судовому засіданні договорів факторингу та реєстрів прав вимоги та реєстрів боржників, вважав встановленим, що сторонами були погоджені розмір фінансування та порядок сплати фінансування, однак доказів щодо здійснення оплати відступлення права вимоги позивачем за всіма трьома договорами факторингу суду не надано.
У зв`язку з вищевикладеними обставинами справи та відповідними нормами Закону у задоволенні заявленого позову суд відмовив.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо мотивів, з яких він дійшов висновків про відсутність у позивача права вимоги, виходячи з наступного.
За правилом ч.1 ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.01.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 850401867 із додатком № 1 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідно до п.1.1 договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 15800,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.
Згідно із п. 1.4.1 кредитного договору № 850401867 від 23.01.2021 на період строку, визначеного пунктом 1.2 (30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником) нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у наступному розмірі -146,00 % річних, що становить 0,40 % від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Відповідно до п. 1.4.2 кредитного договору за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 492,73 % річних, що становить 1,35 % в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. У разі сукупного продовження Дисконтного періоду на строк, що дорівнює чи більше ніж 31 та 46 днів від дати закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, позичальнику може бути надано додаткову знижку від Індивідуальної процентної ставки, що розраховується в порядку передбаченому Правилами постійно діючої програми «Рівні лояльності» Кредитодавця (далі «Програма»), які розміщені на Сайті Кредитодавця за посиланням https://moneyveo.ua/uk/promoactionnews/programma-lojalnosti/.
Відповідно до п. 1.4.3 договору у випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70 % в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду.
Відповідно до п. 1.7. Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: 1.7.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; 1.7.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 % річних, що становить 2,30 % в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
23.01.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 15800,00грн на банківську карту№ НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с.30), що також підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через систему платежів LiqPay на карту відповідача (а.с. 31).
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.
28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угодудо договору факторингу №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В цій додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.
31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 
Пунктом 2.1. Розділу 2 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що згідно з умовами Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Тобто предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги .
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги 131 від 27.04.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Всупереч вказаній нормі ст. 89 ЦПК України суд першої інстанції не з`ясував, що за умовами вищевказаних договорів факторингу, з відповідними доповненнями та змінами, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному Договорі (п. 4.1 догорів: а.с. 33 на зв., а.с. 40 на зв., а.с. 50 на зв., 55 на зв., Згідно відповідних Реєстрів прав вимоги № 131 від 27.04.2021 та № 10 від 31.07.2023 право вимоги в сумі відповідно 15799,60+26143,38 = 41942,98 та в сумі 15799,60+46129,83=61929,43 грн. було передано від ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» та від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (а.с. 48-49, а.с. 62-63). При цьому на день підписання вказаних Реєстрів відповідні договору факторингу, які були укладені між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» та між ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» - з урахуванням їх пролонгації були чинними. 
Суд першої інстанції також не врахував, що оскільки умовами укладених договорів факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги та такий перехід не пов`язаний з оплатою за договором факторингу, проведення якої відтерміновано на визначений договорами факторингу строк, - то відсутність у матеріалах справи документів про фактичну оплату (фінансування) Фактором Клієнту отриманих прав вимоги до боржника - не має правового значення та не свідчить про відсутність права вимоги у ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», що передбачено комплексними умовами цих договорів, які в цій частині мають ознаки договору відступлення права вимоги (цесії), передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України. 
При цьому колегія суддів також зважає на правові висновки, які були висловлені у постановах ВП ВС від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, 08.08.2023 у справі № 910/8115/19 про можливість передачі на підставі договорів факторингу права вимоги на умовах відстрочення платежу.
Разом з тим, як вбачається зі змісту п. 1.2 договору факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024, укладеного між ТОВ «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перехід від Клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до Фактора (ТОВ «ЕЙС») прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнтів до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (а.с. 63 на звороті).
Однак, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України щодо доведення підстав заявленого позову ТОВ «ЕЙС» не надала до суду вищевказаного Акту прийому-передачі Реєстру Боржників. Наявний у справі Акту прийому-передачі Реєстру Боржників до Договору факторингу № 2810/24/Е від 28 жовтня 2024 року (додаток № 2 до Договору факторингу № 2810/24/Е від 28 жовтня 2024 року, а.с. 71) не є належним доказом, оскільки стосується іншого Договору факторингу. У справі відсутні докази, які пов`язують вказаний Акт прийому-передачі Реєстру Боржників до Договору факторингу № 2810/24/Е від 28 жовтня 2024 року з наявним у справі Реєстром Боржників до Договору № 0711/24/Е від 07.11.2024, в якому зазначено про боржника ОСОБА_1 .. Цей Реєстр Боржників був складений пізніше зазначеного Акту прийому-передачі Реєстру Боржників до Договору факторингу № 2810/24/Е від 28 жовтня 2024 року, а тому не міг бути переданий за цим Актом прийому-передачі Реєстру Боржників (а.с. 69-70, 71). 
Наведене свідчить, що за відсутності належних і допустимих доказів виконання сторонами п. 1.2 вказаного договору факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024, укладеного між ТОВ «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», умов щодо переходу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ЕЙС» права вимоги до боржника - відповідача ОСОБА_1 - позивач не довів наявність у нього права вимоги до відповідача, і тому у задоволенні позову слід відмовити саме з цих підстав.
Наведені у апеляційній скарзі доводи сказаного висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, тому колегія суддів їх відхиляє.
Оскільки висновки суду не відповідають матеріалам справи, суд помилився із застосування норм матеріального і процесуального права, то колегія суддів відповідно до ст. 376 ЦПК України змінює рішення суду в частині мотивів відмови у задоволенні позову, які слід викласти в редакції цієї постанови.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерахунку судових витрат.
Керуючись ст.ст. 367,368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376,381,382-384,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» - задовольнити частково.
Рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2025 року - змінити.
Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з інших мотивів, виклавши їх в редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України. 
Повний текст постанови складено 16 грудня 2025 року.

Головуючий                                                                        В.Б. Яцина.

Судді                                                                                        Ю.М.Мальований.

                                                                               О.В.Маміна.