ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/417/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/4187/25 Категорія: 305010900 	Душин О. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Василенко Л. І., Новіков О. М.	

секретар Любченко Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Непокульчицького Валерія Саввовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2025 (повний текст складено 25.11.2025, суддя в суді першої інстанції Душин О. В.) у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

МТСБУзвернулося у липні 2025 року до суду з даним позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаної з регламентною виплатою у розмірі 118 857 грн 37 коп та судовий збір – 3028 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.10.2024 року приблизно о 19 год. 00 хв., в селищі Курне, Житомирської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volvo» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Opel VIVARO», д.н.з. НОМЕР_2 , з причепом-платформою «Weekend W350A» д.н.з НОМЕР_3 на якому знаходився автомобіль «BMW 320 D» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 .
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
На час настання ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.
Постановою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 08.01.2025 ОСОБА_1 встановлена вина відповідача у ДТП. 
За результатами розгляду заяви власника пошкодженого відповідачем транспортного засобу, МТСБУ виплачено регламентну виплату потерпілій особі в сумі 118 857,37 грн.
Так як цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на час її спричинення застрахована не була, позивач, який здійснив страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, має право на регресну вимогу до винуватця, що й обумовило звернення з цим позовом до суду.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2025 позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ збитки в порядку регресу в розмірі 118 857 грн. 37 коп. та судовий збір в розмірі 3 028 грн.
Рішення суду обґрунтовано доведеністю позовних вимог. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача з повідомленням про ДТП та з заявою про виплату страхового відшкодування, а МТСБУ відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило відшкодування шкоди за відповідача ОСОБА_1 , який не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тому має право на задоволення своєї зворотної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Непокульчицький В. С. просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 04.12.2024 ОСОБА_1 в добровільному порядку відшкодував потерпілому ОСОБА_2 всі матеріальні збитки, внаслідок пошкодження в результаті ДТП трьох транспортних засобів «Opel VIVARO», причепа-платформи «Weekend W350A» та автомобіля «BMW 320 D» в сумі 15 000 доларів США, що еквівалентно 630 000 грн та підтверджується розпискою ОСОБА_2 , нотаріально завіреною заявою ОСОБА_1 , документами МТСБУ (листи, платіжні доручення тощо). 
ОСОБА_2 звернувся до страховика МТСБУ з заявою про страхову (регламентну) виплату за пошкодження автомобілів «Opel VIVARO» та «BMW 320 D».
Власник причепа-платформи «Weekend W350A» ОСОБА_3 також звернулася до МТСБУ з заявою про страхову (регламентну) виплату.
В подальшому потерпілий ОСОБА_2 повернув МТСБУ регламенті виплати за пошкоджені автомобілі. Кошти в розмірі 116 769 грн 85 коп за пошкодження причепа-платформи «Weekend W350A» позивачу повернуті не були.
Ні в ОСОБА_2 , ні в ОСОБА_4 не було правових підстав для звернення до МТСБУ з заявами про виплату страхової (регламентної) виплати, а відтак і в МТСБУ не було жодних підстав для звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в порядку регресу. 
Задоволення позовних вимог призводить до покладення на ОСОБА_1 подвійного стягнення за пошкодження внаслідок ДТП причепа-платформи «Weekend W350A», що не передбачено жодним нормативно-правовим актом, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.
ОСОБА_5 хоч і не був власником причепа-платформи «Weekend W350A», однак на момент ДТП на відповідній правовій підставі керував нею, тому збитки за її пошкодження були відшкодовані ОСОБА_1 саме йому. МТСБУ на момент звернення до суду із регресною вимогою володів інформацією про повне відшкодування збитків відповідачем, не вчинив дій на повернення коштів від ОСОБА_5 , не повідомив ОСОБА_3 про отримання коштів ОСОБА_5 безпідставно виплатив їй регламентну виплату та звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача. 
Також, в апеляційній скарзі вказано, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, був позбавлений надати відзив на позовну заяву, що є ще однією підставою для скасування рішення суду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 20.10.2024 приблизно о 19 год 00 хв, в селищі Курне, Житомирської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volvo» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Opel VIVARO», д.н.з. НОМЕР_2 , з причепом-платформою «Weekend W350A» д.н.з НОМЕР_3 на якому знаходився автомобіль «BMW 320 D» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 .
Внаслідок вищевказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Постановою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 08.01.2025 справа № 292/1410/23 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122, 122-у КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
01.11.2024 ОСОБА_3 звернулася до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до звіту № 2024_12_04109998 від 04.12.2024, складеного ФОП ОСОБА_6 вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Weekend W350A» д.н.з НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки 20.10.2024 становить 137 699 грн 85 коп.
Згідно даних довідки № 1 від 24.02.2025 та наказу № 3.1/5844 від 03.03.2025 наданих МТСБУ, до сплати потерпілій ОСОБА_3 визначено 115 119 грн 85 коп.
Згідно платіжної інструкції № 5457 від 04.03.2025 МТСБУ сплачено на рахунок ОСОБА_3 115 119 грн 85 коп.
Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати в розмірі 3 737 грн 52 коп, які складаються з витрат на оплату послуг аваркома (експерта) в розмірі 1 650 грн. та оплату додаткових послуг в розмірі 2 087 грн 52 коп, що підтверджується платіжними інструкціями № 7993 від 24.03.2024 та № 944386 від 16.12.2024.
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, отже в силу приписів пп. а) п. 41.1. ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувало шкоду, оскільки її заподіяно транспортним засобом транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, за заявою потерпілої ОСОБА_3 .
Ураховуючи вимоги законодавства про страхування, страховик, що виплатив страхове відшкодування, звернувся із регресними вимогами до винуватця ДТП, про стягнення сплачених сум, які є предметом розгляду в цій справі.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».
Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також ст. 1191 ЦК України, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
При цьому за змістом ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо цивільно-правова відповідальність власника автомобіля на момент ДТП не була застрахована згідно відповідного поліса обов`язкового страхування виплату страхового відшкодування потерпілому забезпечує Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ – позивач у даній справі).
Відповідно до підпункту 38.2.1. пункту 38.2 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
За обставин цієї справи відповідач, не маючи полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, своїми протиправними діями спричинив ДТП, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб потерпілої ОСОБА_3 , якій МТСБУ виплатило страхове відшкодування та в силу вимог ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» отримало право зворотної вимоги (регресу) в розмірі виплаченого страхового відшкодування.
Враховуючи вищевикладене правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, до предмету доказування у справі входить встановлення на підставі наданих сторонами доказів, зокрема, факту виплати потерпілій в ДТП з вини позивача особі, коштів страхового відшкодування (регламентної виплати), які позивач просить стягнути з відповідача у порядку регресу.
Факт виплати МТСБУ потерпілій ОСОБА_3 страхового відшкодування доведено позивачем належними та допустимими доказами.
Доводи апеляційної скарги про сплату ОСОБА_1 в добровільному порядку потерпілому ОСОБА_2 страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу причепу-платформи «Weekend W350A» д.н.з НОМЕР_3 відхиляються колегією суддів, оскільки ОСОБА_2 не є власником вказаного причепу. Таким власником є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, долученим до позовної заяви, тому саме вона має право на відшкодування збитків, спричинених ДТП. Відповідач не довів факту виплати ним коштів ОСОБА_3 .
Оскільки ОСОБА_3 у визначеному законом порядку та у встановлені строки звернулася до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату страхового відшкодування, яке нею отримано, позивач правомірно набув права регресної вимоги до відповідача про відшкодування шкоди, цивільно-правова відповідальність якого застрахована не була. 
Розмір матеріальних збитків, завданих причепу-платформі «Weekend W350A» д.н.з НОМЕР_3 сторонами не оскаржується, крім того, суд першої інстанції надав належну оцінку звіту № 2024_12_04109998 від 04.12.2024, складеного ФОП ОСОБА_6 в якому визначено вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Weekend W350A» д.н.з НОМЕР_3 та наданих позивачемдовідці № 1 від 24.02.2025 про визначення розміру відшкодування шкоди та наказу № 3.1/5844 від 03.03.2025 про виплату відшкодування.
Тому, враховуючи наявні матеріали справи, надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що позовні вимоги МТСБУ є доведеними, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх задоволення у заявленому розмірі. 
Доводи апеляційної скарги про те, що справу розглянуто судом без належного повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.08.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено учасникам справи строк для надання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив. 
Згідно запиту суду про надання відомостей про реєстрацію місця проживання (перебування) (а.с. 6) судом отримано відповідь виконавчого комітету Уманської міської ради (а.с. 7) про те, що за даними Реєстру територіальної громади Державної міграційної служби ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 .
Саме на вказану адресу судом направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, що підтверджується супровідним листом (а.с. 12). 
Конверт поштового відправлення, адресований ОСОБА_1 повернувся на адресу суду з зазначенням причин невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 13).
Ухвалюючи рішення, суд обґрунтовано вважав, що відповідач належним чином повідомлений ро розгляд справи та керувався положеннями ст. 128 ЦПК України, згідно якої днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила іншої адреси.
Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
У постанові Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 638/7210/15 зроблено висновок: «тлумачення пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про те, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі». Наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, від 12.02.2019 у справі № 906/142/18.
Крім того, аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 06.10.2025 у справі № 643/14662/18, від 14.11.2025 у справі № 754/5573/23, від 26.11.2025 у справі № 754/14235/21, від 10.12.2025 у справі № 466/5319/17, від 10.12.2025 у справі № 60692/19-ц від 10.12.2025 та від 14.01.2026 у справі № 760/25019/21. 
Також з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції намагався зателефонувати відповідачу за номером телефону, який зазначено в позовній заяві, однак абонент не відповідав.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи вищевикладене, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Оскільки за наслідком розгляду справи апеляційним судом, рішення суду першої інстанції залишено без змін, на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2025 у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 27.01.2026. 

Суддя-доповідач   

Судді