Справа № 127/14893/25 
Провадження № 33/801/93/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Огородника Володимира Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 11 травня 2025 року о 17 год 55 хв у м. Вінниця на вул. Київська, буд. 8, керував транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку, за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер ARLM - 0892», результат тесту позитивний – 1,82 проміле, під час безперервної відеофіксації. 
Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.
Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник Гончарука О. В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що доданий до протоколу відеозапис не містить ні перебігу подій, пов`язаних з фактом керування ОСОБА_2 транспортним засобом, ні факту його зупинки працівниками поліції в процесі руху. Навпаки, згідно матеріалів відеозапису, ОСОБА_1 сидить збоку, на пасажирському сидінні, коли до нього підійшли працівники поліції. Насправді, до цього автомобілем керувала знайома ОСОБА_1 . ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на момент складання протоколу була відсутня біля автомобіля та не могла повідомити про це. Однак, суд першої інстанції, через порушення прав ОСОБА_1 на участь у судовому засіданні та надання пояснень, не допитав зазначену особу як свідка з приводу відомих їй обставин та подій.
Розглянувши адміністративну справу та відхиливши клопотання про відкладення, суд першої інстанції порушив права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КПАП України, зокрема знайомитись з матеріалами справи, отримувати копії документів, які є в справі, звертатись до суду з заявами та клопотаннями та права на захист, оскільки він був позбавлений можливості скористатись правом на правову допомогу адвоката.
Окрім того працівники поліції під час складання протоколу не вели безперервний запис, а включали камери коли їм було вигідно.
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ст. ст. 268, 294 КУпАП їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11 травня 2025 року серії ЕПР1 № 327378, 11 травня 2025 року о 17 год 55 хв у м. Вінниця по вул. Київська, буд. 8, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку, за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер ARLM - 0892», результат тесту позитивний – 1,82 проміле, під час безперервної відеофіксації. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 2).
Як видно із чеку приладу «Драгер Алкотест 6810» № (тест № 3803 від 11 травня 2025 року) результат огляду ОСОБА_1 1,82 ‰ (а. с. 4).
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат огляду ОСОБА_1 позитивний 1,82 проміле (а. с. 5).
До матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано як о 17 год 57 хв працівники поліції зупиняють автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , представляються, повідомляють про відеофіксацію, запитують звідки і куди він рухається. ОСОБА_1 відповідає, що рухається з Вінниці і до Вінниці.
Поліцейська просить пред`явити посвідчення водія та документи на автомобіль.
О 17 год 58 хв поліцейська запитує ОСОБА_1 чи він щось вживав, той відповідає, що трохи вживав. Поліцейська повідомляє ОСОБА_1 , що у нього виявлено ознаки сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя, пропонує пройти огляд на стан сп`яніння.
ОСОБА_1 відмовляється, декілька разів пропонує вирішити питання на місці. Поліцейські відповідають, що на місці можна лише пройти огляд на стан сп`яніння.
О 18 год 01 хв поліцейська знову пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у лікарні. ОСОБА_1 погоджується на проходження огляду на місці зупинки, згодом знову пропонує вирішити ситуацію.
Після цього поліцейська декілька разів знову пропонує пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 вступає у суперечку із працівниками поліції.
О 18 год 06 хв поліцейська роз`яснює ОСОБА_1 , що у разі ігнорування законних вимог поліцейських на нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду. Поліцейський роз`яснює порядок проходження огляду, повідомляє допустиму норму проміле, а також роз`яснює ОСОБА_1 право на проходження огляду у закладі охорони здоров`я у разі незгоди із результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.
О 18 год 11 хв ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, поліцейський робить контрольний замір повітря. 
О 18 год 13 хв ОСОБА_1 продуває Драгер, результат – 1,82 проміле. Поліцейська повідомляє, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснює йому його права, просить знайти тверезого водія.
О 18 год 35 хв ОСОБА_1 ознайомлюють зі складеними адміністративними матеріалами. ОСОБА_1 ставить підписи у протоколі, отримує його копію та тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.
З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.
Зі змісту відеозапису встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, що він особисто підтверджував у розмові із працівниками поліції. Жодних заперечень щодо факту керування транспортним засобом під час спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 не висловлював, інших осіб, які б могли керувати ним не називав. Отже, доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.
ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, із результатом огляду погодився як усно, так і у письмовому вигляді, про що свідчить його особистий підпис у акті огляду. Окрім того ОСОБА_1 особисто підтвердив поліцейським факт вживання алкоголю.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на захист, оскільки судові засідання у справі призначалися неодноразово (17 червня 2025 року, 04 вересня 2025 року, 23 вересня 2025 року, 22 жовтня 2025 року, 13 листопада 2025 року, 22 грудня 2025 року) та щоразу відкладалися за клопотаннями ОСОБА_1 та його захисників – адвокатів Мороза С. О. та Букіна О. С.
Окрім того відповідно до ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності за ст. 130 КУпАП, при розгляді справи судом не є обов`язковою, і до того ж право на захист було забезпечено ОСОБА_1 при подачі захисником останнього відповідної апеляційної скарги та апеляційним переглядом справи.
У рішенні по справі «О’ Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 11 травня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Огородника Володимира Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду В. В. Оніщук