Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року       м. Рівне

Справа № 562/2397/25
Провадження № 33/4815/1053/25

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Крутня І.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2025 року, –
ВСТАНОВИВ:

Постановою  Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Водночас апеляційний суд зазначає, що у постанові суду першої інстанції допущено очевидну описку в зазначенні номерного знаку транспортного засобу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, а саме вказано д.н.з. НОМЕР_1 .
Проте з протоколу про адміністративне правопорушення, а також відеозапису, який міститься в матеріалах справи вбачається, що правильний номерний знак автомобіля, яким керував ОСОБА_1 є таким: НОМЕР_2 . Разом з тим, зазначена описка має технічний характер, не впливає на зміст судового рішення та не змінює його суті.
З постанови суду вбачається, що 21.07.2025 року о 16 год. 14 хв. на дорозі 0-180 401, 2 200, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, сповільненість мови, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотест «Драгер 6810» та проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п.2.5 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Крутень І.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а провадження не здійснювалось на основі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Зазначає, що постанова місцевого суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд не з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки доказам, підійшов формально до розгляду, що спричинило необґрунтоване та надто суворе покарання. Вказує, що матеріали справи, зокрема відеозаписи, наявні у матеріалах справи, не підтверджують безперервної відеофіксації та не дозволяють встановити ключові обставини: повідомлення причини зупинки, зміст розмови з працівниками поліції, роз`яснення прав ОСОБА_3 , наслідки відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Аудіодоріжки пошкоджені, а відеозапис не фіксує всі необхідні дії працівників поліції. Доводить, що відеозаписи та інші матеріали, наявні у справі не підтверджують вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому зауважує про порушення конституційних права ОСОБА_1 та принципів доведеності вини, закріплених ст.62 Конституції України та ч.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини.
Розгляд справи призначався на 08 грудня 2025 року, однак був відкладений за клопотанням захисника Крутня І.В.. На судове засідання, призначене на 17 грудня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, а адвокат Крутень І.В. повторно надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні в м. Чернігів у зв`язку з розглядом справи, призначеної до розгляду на 16.12.2025 року. Однак у зв`язку з перебуванням за межами м. Рівне захисник не був позбавлений можливості звернутися до суду з клопотанням про розгляд справи в режимі відеконференції, оскільки був заздалегідь повідомлений про дату та час апеляційного розгляду.
Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.
За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Крутня І.В..
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
При прийняті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано. 
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 від огляду відмовився;
- відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці зупинки транспортного засобу (файл y9jbm, час 12:30) та у медичному закладі (файл y9jbm, час 19:00).
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин. Так, суд виходить з того, що проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.
Також судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було. 
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписи, наявні у матеріалах справи, не підтверджують безперервної відеофіксації, є необґрунтованими. Відеоматеріали містять послідовну фіксацію подій від моменту зупинки транспортного засобу до завершення спілкування з водієм, а будь-яких доказів їх штучного переривання чи монтажу не наведено.
З наявних відеозаписів чітко видно, що працівники поліції повідомляють причину зупинки, ставлять запитання водієві, а також інформують його про обов`язки та порядок проходження огляду на стан сп`яніння.
Наведене твердження про пошкодження аудіодоріжки також не відповідає дійсності. Якість звуку на відео є достатньою для сприйняття змісту розмови, усі ключові репліки працівників поліції та ОСОБА_1 зафіксовані та зрозумілі.
Не відповідає дійсності й посилання захисника на відсутність фіксації «усіх необхідних дій» працівників поліції. З відеозапису видно, що поліцейські не лише повідомили водієві причину зупинки та порядок огляду, але й неодноразово пропонували пройти огляд на місці та в медичному закладі, однак водій ухилявся від його проходження.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:

 
Постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника – адвоката Крутня І.В. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович