ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/538/25  Номер провадження 33/814/109/26	Головуючий у 1-й інстанції Кириченко О.С.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представника – адвоката Кожевнікової Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Диканського районного суду Полтавської області від 24 червня 2025 року,
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
Тимчасово затриманий автомобіль «Renault Trafic», н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , що був згідно з актом огляду й тимчасового затримання транспортного засобу від 09 червня 2025 року вилучений в ОСОБА_1 , який ним керував, та переданий на тимчасове зберігання ОСОБА_2 , постановлено повернути власнику ОСОБА_1 .
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення за таких обставин.
09 червня 2025 року о 00 годин 27 хвилин водій ОСОБА_1 по вул. Кащука, 1 у сел. Диканька Полтавського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував автомобілем «Renault Trafic», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Drager» і в медичному закладі.
В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Диканського районного суду Полтавської області від 24 червня 2025 року та закрити провадження у справі щодо нього у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: він не керував транспортним засобом «Renault Trafic», н.з. НОМЕР_1 , за наведених у протоколі обставин, а відпочивав із друзями неподалік від місця, де його зупинив поліцейський, був пішоходом, через це не мав обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння, і наявні у справі докази не підтверджують факт керування ним автомобілем; на місці події дівчина підтверджувала його пояснення; 09 червня 2025 року в момент здійснення поліцією зупинки транспортним засобом керував його син – ОСОБА_3 , який підтвердив це під час його допиту як свідка в судовому засіданні місцевого суду; свідок ОСОБА_4 підтвердив факт необізнаності щодо особи водія, тобто не спростував показання свідка ОСОБА_3 , та підтвердив наявність інших людей на вулицях селища в момент зупинки транспортного засобу; протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим і неналежним доказом, складений із порушеннями та не відповідає дійсним обставинам. Також апелянт посилається на те, що під час розгляду справи суддя місцевого суду демонструвала визначеність в кінцевому рішенні, ще не дослідивши письмові матеріали провадження, не заслухавши свідків та його ( ОСОБА_1 ) пояснення.
Суд апеляційної інстанції заслухав думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника – адвоката Кожевнікової Т.П., на підтримку апеляційної скарги, вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Диспозцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмови ним як особою, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №356013 09 червня 2025 року о 00 годин 27 хвилин водій ОСОБА_1 по вул. Кащука, 1 у сел. Диканька Полтавського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував автомобілем «Renault Trafic», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння у встановленому законодавством порядку (а.с.1).
Як убачається з матеріалів справи та підтверджено в апеляційній скарзі, в тому числі станом на 09 червня 2025 року ОСОБА_1 був власником зазначеного вище автомобіля.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорюється наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння на момент його зупинки поліцією.
Однак доводи апелянта про те, що він не керував автомобілем позбавлені підстав.
Свідок ОСОБА_4 підтвердив те, що 09 червня 2025 року приблизно о 00 годин 25 хвилин він у центрі в сел. Диканька Полтавського р-ну Полтавської обл. помітив що водій автомобіля «Renault Trafic», н.з. НОМЕР_1 , керував цим транспортним засобом із несправністю, а саме в автомобілі не працювала ліва фара ближнього світла, та повідомив поліцію про те, що вказаний вище «підозрілий» автомобіль рухається під час комендантської години. До моменту події він не був знайомим із ОСОБА_1 .
Наведені ж у протоколі обставини об`єктивно підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічних носіях інформації, з аналізу яких у сукупності та зі співставлення безперервної хронології подій установлено те, що 09 червня 2025 року о 00 годин 27 хвилин по вул. Кащука, 1 у сел. Диканька Полтавського р-ну Полтавської обл. поліцією було зупинено автомобіль «Renault Trafic», н.з. НОМЕР_1 , який рухався з несправністю світлового приладу (не працювала передня ліва фара в темну пору доби) та яким керував ОСОБА_1 , відразу після зупинки він вибіг із місця водія (з пасажирських місць ніхто не виходив) і почав тікати від поліції, але фактично відразу його наздогнав поліцейський. При цьому, після зупинки сам ОСОБА_1 тікав поліції та в цей момент інших осіб (окрім ОСОБА_1 та поліцейських) відеозаписами не зафіксовано. Вже через певний час на місце події підійшла особа жіночої статі. Окрім того, на місці зупинки свідок ОСОБА_4 впевнено й чітко неодноразово підтвердив те, що саме ОСОБА_1 керував названим вище автомобілем, поряд із яким він (свідок) рухався. Після зупинки ОСОБА_1 поліцією повідомлено про наявність у нього, зокрема, запаху алкоголю з порожнини рота, сам ОСОБА_1 вказав, що не заперечує того, що він вживав алкоголь. Разом з тим, ОСОБА_1 на неодноразові вимоги поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння: як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому, поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 , що вказані вище дії (відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавстом порядку) є порушенням вимог п.2.5 ПДР України та підставою для складання щодо нього протоколу за фактом вчинення адміністративного правопорушення;, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.7, 15).
Таким чином, зазначені вище обставини на основі аналізу їх сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку (як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським, так і в закладі охорони здоров`я), а тому посилання сторони особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем і йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є неспроможними.
Наведені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів не встановлено.
Водночас показання ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, та показання свідка ОСОБА_3 , який є його близьким родичем (сином), про те, що це він без дозволу взяв автомобіль ОСОБА_1 та керував ним уночі 09 червня 2025 року, посилання апелянта на повідомлені дівчиною на місці події обставини на підтримку пояснень ОСОБА_1 , підлягають критичній оцінці, оскільки такі показання і посилання повністю спростовуються даними відеофіксації, яка є засобом об`єктивного контролю, не викликає сумнівів у своїй достовірності та містить безсумнівні обставини, які свідчать про виконання саме ОСОБА_1 функцій водія та його спробу втекти від поліції, а також впевнено й чітко неодноразово підтвердженими свідком ОСОБА_4 (який рухався поряд із ОСОБА_1 ) на місці зупинки транспортного засобу відомостями, які повністю відповідають відеофіксації. У контексті наведеного вище підлягає врахуванню і те, що свідок ОСОБА_3 є близьким родичем ОСОБА_1 , а, отже, з урахуванням наведених вище обставин у сукупності, його показання є такими, що спрямовані на надання допомоги ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а показання ОСОБА_1 - способом його захисту та спробою уникнути адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на зміст зазначеної вище відеофіксації, посилання апелянта як на підставу для скасування оскаржуваної постанови на дані про звернення ОСОБА_1 до поліції щодо викрадення в нього автомобіля, те, що свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні місцевого суду не вказував на конкретну особу водія, позбавлені підстав, адже за результатами аналізу відеозаписів у їх сукупності підтверджено факт керування саме ОСОБА_1 автомобілем і його зупинку поліцією.
Усупереч доводам апелянта, складений на місці події протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП і не містить істотних порушень вимог законодавства, які би ставили під сумнів належність, допустимість і достовірність вказаного протоколу й похідних від нього доказів.
Переконливих і підтверджених обставин, які би свідчили про наявність сумнівів у неупередженості, об`єктивності судді місцевого суду по справі та унеможливлювали його участь у даному провадженні, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо  ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Як видно з матеріалів справи,  ОСОБА_1 є водієм із водійським посвідченням, що підтверджується даними довідки СПД №2 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області, матеріалами відеофіксації та не оспорюється в апеляційній скарзі (а.с.6).
За таких обставин, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на  ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а тому посилання ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції на наявність у нього родини та потребу в посвідченні водія не свідчать про можливість накладення на нього більш м`якого стягнення, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Диканського районного суду Полтавської області від 24 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду    О.М. Корсун