П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/24959/25	

 	                               Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.                                Місце ухвалення рішення: м. Одеса    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –   Лук`янчук О.В.
суддів              –   Бітова А.І.
                        –  Ступакової І.Г.
 
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, –

В С Т А Н О В И Л А :

ГУ ДПС в Одеській області звернулось до суду з позовом до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача податковий борг у загальному розмірі 31250,00грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 станом на дату подання позову – 24.07.2025 року відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, наявна податкова заборгованість по транспортному податку  у загальному розмірі 31250,00грн, яка виникла в результаті несплати нарахованих грошових зобов`язань за ППР від 18.04.2024 року на загальну суму 6250,00грн та від 13.06.2024 року на суму 25000,00грн. 
У зв`язку з несплатою податкових зобов`язань податковим органом направлена на адресу боржника податкова вимога форми “Ф” №0057486-1307-1532 від 30.07.2024 року, проте заборгованість у встановлені строки у повному обсязі до бюджету не сплачена, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року відмовлено Головному управлінню ДПС в Одеській області у задоволенні позову до фізичної особи – платника податків до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що контролюючий орган надсилає документи фізичній особі-платнику податків за адресою, яка міститься в ІКС «Податковий блок» згідно даних ДРФО. Вказує, що фізичні особи-платники податків згідно з п.70.7 ст. 70 Податкового кодексу України зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Також зазначає, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу. Так, за відомостями контролюючого органу) вона була зареєстрована з 25.01.2013 по 02.09.2024 за адресою - АДРЕСА_1 та будь-яких заяв про зміну місця реєстрації не подавала.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-платником податків.
Відповідачка згідно відповіді на запит №1612244 від 28.07.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Дата реєстрації 29.03.2023 року.
Контролюючим органом відповідачу визначені податкові зобов`язання з транспортного податку у ППР №0281353-2410-0828-UА51100290000027993 від 18.04.2024 року в сумі 6250,00грн та №0365780-2410-0828-UА5110009000002793  в сумі 25000,00грн.
ППР направлені відповідачці на адресу АДРЕСА_1 . Поштові відправлення повернути з відмітками “адресат відсутній, такого будинку не має”.
30.07.2024 року ГУ ДПС приймає податкову вимогу “Ф” №0057486-1307-1532 та направляє її на адресу АДРЕСА_1 .
Поштове відправлення повернуто відділенням поштового зв`язку з відміткою “не має такого будинку”.
До позову наданий лист начальника управління податкових сервісів ГУ ДПС від 15.07.2025 року на адресу начальника управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС, в якому зазначено, що станом на 14.07.2025 року в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків зазначена фізична особа ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_2 . 
Місце проживання по датах: 25.01.2013 р - АДРЕСА_1 ; 03.09.2024 року – м.Харьків, вул. Пушкінська,104Е; 03.07.2025 - Одеська область, Одеський район, Таїровська ТГ, Лиманка, ЖМ Червоний Хутір, пров. Центральний, 1/А.
Остання адреса зазначена позивачем у позові.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що визначені контролюючим органом відповідачу податкові зобов`язання не є узгодженими, не набули статусу податкового боргу, оскільки згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру з 2023 року відповідачка за адресою, за якою податковим органом направлено податкові повідомлення рішення та вимогу, не зареєстрована, а тому прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються  Податковим кодексом України.
Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України  у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні:
- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.14.1.175 п.14.1);
- податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (пп.14.1.153 п.14.1);
Згідно п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Згідно п.57.3 ст.57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту  54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України  встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Зміст статей 54  та 56 ПК України свідчить, що узгодженою є сума грошового зобов`язання, яку:
- платник податків самостійно обчислив та задекларував у строки, встановлені цим Кодексом,
- контролюючий орган визначив самостійно шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень, після закінчення процедури їх адміністративного чи судового оскарження.
З вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.
Колегія суддів зазначає, що у разі оскарження податкового повідомлення-рішення до суду, сума податкового зобов`язання, зазначена в ньому, вважається неузгодженою до моменту набрання законної сили рішенням суду. Це означає, що поки суд не винесе остаточне рішення, податковий борг, що виник на основі цього рішення, не може бути стягнутий.  
Відтак, ключовим при вирішенні даного спору питанням є з`ясування факту наявності або відсутності податкового боргу, тобто податкового зобов`язання позивача, яке є узгодженим, проте не сплаченим у встановлені законом строки.
Як вбачається з матеріалів справи, сума заборгованості виникла на підставі податкових повідомлень-рішень №0281353-2410-0828-UА51100290000027993 від 18.04.2024 року в сумі 6250,00грн та №0365780-2410-0828-UА5110009000002793  в сумі 25000,00грн.
          Вказані податкові повідомлення-рішення направлено відповідачу рекомендованими листами на адресу наявною в ІКС «Податковий блок» та відповідно до даних, які містилися в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків як податкова адреса позивачки до вересня місяця 2024 року, а саме АДРЕСА_1 
Водночас, такі повернулися з відміткою “не має такого будинку”.
Суд першої інстанції зазначив, що визначені контролюючим органом податкові зобов`язання не є узгодженими, не набули статусу податкового боргу, оскільки ППР та податкова вимога були направлені відповідачці за адресою за якою вона не зареєстрована з 29.03.2023 року, згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру
Водночас, колегія суддів з даного приводу зазначає нас тупне.
Пунктом 70.7 ст. 70 ПК України встановлено фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до п. 1 розділу IX Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно та документа, що посвідчує особу (після пред`явлення повертається). Заява може бути подана через представника за наявності документа, що посвідчує особу такого представника, та документа, що посвідчує особу довірителя, або його ксерокопії (з чітким зображенням), а також довіреності, засвідченої у нотаріальному порядку, на проведення змін до Державного реєстру (після пред`явлення повертається).
Отже, саме на платника податків-фізичну особу покладено обов`язок щодо повідомлення контролюючого органу про зміну облікових даних, в тому числі адреси (місцезнаходження, податкової адреси).
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 до контролюючого органу із заявою про зміну облікових даних не звертався. Доказів протилежного матеріали справи не містять, що не враховано судом першої інстанції.
Крім того, колегія суддів зазначає, що пунктом  58.3 статті 58 Податкового кодексу України  встановлено, що податкове повідомлення - рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному  статтею 42 цього Кодексу.
Порядок листування платників податків та контролюючих органів закріплено у  статті 42 Податкового кодексу України, а саме:
42.1. Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
42.2. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
42.3. Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені    статтею 66    цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
42.5. У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин,    документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику), (пункт    42.2 статті 42 Податкового кодексу України).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт    42.4 статті 42 Податкового кодексу України).
Зазначена норма кореспондується і з абзацом третім пункту  58.3 статті 58 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено відповідачем у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Також, суд враховує висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 у справі №812/821/17. Зокрема, Верховний Суд вказав, на пункт 42.2 статті 42 ПК України, у якому закріплено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
При цьому, добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за будь-якими офіційно вказаними адресами будь-то електронної пошти або адресою місцезнаходження.
У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатися на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку із цим негативних для такого платника податків наслідків.
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 24.09.2019 у справі №825/1109/16, від 20.10.2020 у справі №140/30/20, від 14.07.2022 у справі №120/479/21-а.
Також, відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204  та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
З наведених норм вбачається, що надіслане контролюючим органом податкове повідомлення-рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.
Враховуючи викладені вище обставини, контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 826/17798/18 та від 23 вересня 2021 року у справі № 640/8096/19.
Крім того, судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 810/3116/18 зазначено, що відповідно до п.  42.2. ст. 42 ПК України  документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.
Податкові повідомлення-рішення було відправлено на адресу позивача та вважаються врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення (адесат відсутній за вказааною адресою), а саме 26.04.2024, 19.06.2024  року.
Отже, при направленні на адресу відповідача вищевказаних податкових повідомлень-рішень позивачем дотримано п.  42.2 ст.42 ПК України, а відповідач вважається належним чином повідомленим про винесення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, а, відтак, і з наявністю грошових зобов`язань, за наслідком несплати яких виник податковий борг, який стягується в цій справі.
Враховуючи встановлені судами обставини, а саме, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виник податковий борг, не оскаржувались відповідачем ні в адміністративному, ні в судовому порядку; визначені за ними суми грошового зобов`язання платником податків залишилися не сплаченими, колегія суддів колегія суддів приходить до висновку, що податкові зобов`язання за ними набули статусу узгоджених, що помилково не встановлено судом першої інстанції.
При цьому, суд зауважує, що при вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, оскільки такі не є предметом такого правового спору.
Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції з урахуванням Висновків Верховного Суду, приходить до висновку, що судом першої інстанції помилково вказано про неузгодженість грошового зобов`язання, з урахуванням належного виконання вимог ст. 42 ПК України.
Водночас колегія суддів зазначає, що до суду апеляційної інстанції 20.11.2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого вказано, що податковий борг нею сплачено та надано квитанції про сплату.
05.12.2025 року представником податкового органу також надано пояснення згідно яких вказано, що станом на зараз відсутній податковий борг, так як його було самостійно сплачено.
Відповідно п.п.60.1.1  п.60.1  ст.60 Кодексу податкове  повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.
Пунктом  60.2. статті  60 Кодексу  визначено, що у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.
Згідно п.6.1 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося самостійне погашення суми податкового боргу платником податків або органом стягнення у повному обсязі.
Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає, що у разі погашення платником податків податкового боргу, вказаного у податковій вимозі, така податкова вимога вважається відкликаною в день сплати відповідного податкового боргу, за умови відсутності на цю дату податкового боргу з будь-якого іншого податку.
Колегія суддів звертає увагу, що станом на момент розгляду апеляційної скарги за позивачем не рахується заборгованість. 
З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення податкового боргу.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1  ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав відсутності податкового боргу.
Керуючись ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329   КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну  скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5   статті 328 КАС України 
Повний текст постанови складено та підписано 09 грудня 2025 року . 

Головуючий суддя:                                                                            О.В. Лук`янчук  

Суддя:                                                                                                   А.І. Бітов

Суддя:                                                                                                   І.Г. Ступакова