Справа № 755/22120/25
Провадження №: 3/755/7285/25
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" грудня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, 
встановила:
21 жовтня 2025 року о 21 год 00 хв за адресою: м. Київ, вул. Русанівська набережна 4, в приміщенні магазину «ВОХ» ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, а саме, перебуваючи в магазині нецензурно лаявся, образливо чіплявся до персоналу магазину, внаслідок чого порушував громадський порядок і спокій громадян. 
Відповідно до ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
ОСОБА_1 у судові засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення у Дніпровському районному суді м. Києві, а дати судових засідань відображались на веб-сайті Дніпровського районного суду м. Києва в рубриці список справ, призначених до розгляду.
Враховуючи те, що ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП є обов`язковою, судом вжито передбачених кодексом України про адміністративні правопорушення заходів для виклику ОСОБА_1 у судові засідання, проте у встановлений судом час, останній не з`явився.
За таких обставин суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно вимог ст. 268 КпАП України.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Главою 21 КпАП України передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» /рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 р. у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»/.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи (ст. 277 КпАП України).
Як убачається із матеріалів адміністративної справи, суд двічі відкладав судові засідання через неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, разом із тим як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов?язана із розумним інтервалом сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов?язки, проте ОСОБА_1 , достовірно знаючи про розгляд адміністративної справи щодо нього у Дніпровському районному суді міста Києва, фактично протягом 2 місяців не цікавився справою у суді.
Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 21.10.2025 серії ГП № 295704; поясненнями ОСОБА_2 , протоколом про адміністративного затримання від 21.10.2025 № 024374, відеозаписом з бодікамер працівників поліції записаних на диск.
З відеозапису вбачається, що працівники поліції прибули на виклик, оскільки ОСОБА_1 порушував громадський порядок, перебував у стані алкогольного сп`яніння, висловлювався нецензурною лайкою та виявляв агресію до продавця ОСОБА_2 .
По прибуттю працівників поліції, продовжив свої дії, висловлювався нецензурною лайкою та погрожував працівникам поліції, в результаті чого був затриманий.
Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , його зневагу до працівників поліції, характер висловлювань та агресивну поведінку, а також абсолютну впевненість у тому, що він не понесе ніякого покарання за свої дії, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суддя дійшла висновку про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 173, 251, 283-285 КУпАП, суддя
постановила:
визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Накласти на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб.
Стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. на користь держави.
Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва. 
Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя:          Віра Левко