Справа № 676/9277/25 
Номер провадження 3/676/108/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 лютого 2026 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Черепахін В.О., за участю захисника – адвоката Романова В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, ІПН: НОМЕР_1 , 

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №527907 від 30 листопада 2025 року, складеного поліцейським взводу №1 роти №2 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області Шостаком А.М., 30.11.2025 14:37:00 ТРАСА Т-23-25 «Кам`янець-Подільський-Устя» 13 км водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2107 н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, який, зі згоди водія, зафіксовано на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 ARНК - 0553, тест №2828, результат – 0,22 проміле, з яким водій погодився, чим порушив п.2.9.а ПДР, за що відповідальність передбачена ст.130 ч.1 КУпАП. 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надсилання SMS - повідомлення на його номер мобільного телефону – НОМЕР_3 , який він вказав при складанні стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення. 
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.
За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 своєчасно та належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи, будь-яких доказів поважності неприбуття в судове засідання судді не надав, те, що приписами ст.268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи при розгляді справи за ст.130 КУпАП, а також ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, вважаю за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху (надалі за текстом - ПДР) особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством
Підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбачене КУпАП (ст., ст. 8, 9 цього Кодексу). 
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене певне діяння як адміністративне правопорушення
Згідно вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності
Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тому, через суворість санкції цієї статті її слід відносити до фактично кримінальних правопорушень з усіма гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане підтверджується рішеннями ЄСПЛ «Гурепка проти України» та «Лучанінова проти України», які в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими до застосуванню судами України.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге, і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146) Суд констатував, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного
Принцип «презумпції невинуватості» закріплений і в ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Пунктом п.3.2. Рішення Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 передбачено, що збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, передбаченому законом. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо
ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, а тому виходячи з презумпції невинуватості, його вина має бути доведена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, одержаних (зібраних, складених) в порядку та спосіб, що установлений законами України, які в своєму системному взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 (п.4.1) встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. 
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. В даній конкретній справі обов`язок щодо збирання доказів був на поліцейському взводу №1 роти №2 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області Шостаку А.М., оскільки він порушив провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_3 .
Як встановлено органами поліції ОСОБА_3 30.11.2025 о 14 год. 37 хв. на 13 км автодороги Т-23-25 «Кам`янець-Подільський-Устя» керував автомобілем ВАЗ-2107 н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки автомобіля з використанням спеціального технічного засобу – «Drager Alcotest 6820 ARНК – 0553», результат якого 0,22 ‰.
В основу доведеності вини ОСОБА_3 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, органи поліції поклали роздруківку тесту проведеного за допомогою спеціального технічного засобу – газоаналізатора «Drager Alcotest 6820 ARНК – 0553» та дані акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до яких останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат якого 0,22 ‰ та дані відеозапису з нагрудних камер поліцейських.
Однак, з такими висновками поліцейських погодитись не можна, оскільки такі не відповідають встановленим фактичним обставинам справи.
Так, пунктом 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
З гідно з витребуваного захисником Романовим В.І. на адвокатський запит від БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області та долученого до матеріалів справи свідоцтва про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QМ 1433 103 25, виданого Державним підприємством Київським обласним науково-виробничим центром стандартизації, метрології та сертифікації ДП «КИЇВОБЛСТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ» 08 жовтня 2025 року, яке чинне до 08 жовтня 2026 року, приладу – газоаналізатора для контролю вмісту парів алкоголю у видихуваному повітрі «Drager ALCOTEST 6820» зав. № ARНК – 0553, на якому проводилось тестування ОСОБА_3 , межі допустимої абсолютної похибки (в інтервалі діапазону вимірювання від 0,00‰ до 0,4 ‰) ± 0,04‰ та відносної (в діапазоні вимірювання від 0,4 ‰ до 0,5‰) ± 10%.
Згідно чеку з приладу «Drager», що застосовувався для тестування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, результат склав 0,22 ‰. Отже, враховуючи допустиму похибку в 0,04‰ - результат ОСОБА_3 в межах встановленої законом норми, тобто не перевищує 0,2 ‰. 
З огляду на вказане, зокрема на те, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 у розмірі 0,22 ‰, встановлений спеціальним технічним засобом – газоаналізатором «Drager Alcotest 6820», знаходиться в межах допустимої похибки даного приладу, визначеної його технічними характеристиками, а обвинувачення в силу вимог ст. 62 Конституції України не може ґрунтуватись на припущеннях, це виключає в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
А будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у справі відсутні, оскільки такі є похідними від даних встановлених спеціальним технічним засобом – газоаналізатором «Drager Alcotest 6820», а судом такі докази не встановлені. До того ж, в рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). 
Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, застосовуючи закріплений вст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суддя дійшов переконання, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись п.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП, 

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення. 

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Черепахін В.О