Справа № 350/1342/25
Номер провадження 2-а/350/9/2025

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області 
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М., 
секретаря судових засідань Видойник І.П.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
в с т а н о в и в: 
ОСОБА_1 17 вересня 2025 року звернувся до суду з адміністративним позовом до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 квітня 2025 року відповідачем було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень. Зазначає, що оскаржувану постанову він отримав лише 5 травня 2025 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Вказує, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням закону, без дослідження всіх обставин справи. Крім того, оскаржувану постанову він не міг отримати засобами поштового зв`язку, оскільки в ній зазначена зовсім інша адреса, аніж та, за якою він зареєстрований та постійно проживає. З урахуванням викладеного просить: поновити йому строк на звернення із цим поозвом, оскільки він пропущений з поважних причин; скасувати постанову № 484 від 28 квітня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення; закрити провадження у справі та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Ухвалою судді від 19 вересня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ошуст С.Є. спрямував до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить адміністративний позов задовольнити; розгляд справи проводити за його відсутності та за відсутності позивача. Відповідач відзив на позов не подав, однак 14 жовтня 2025 року спрямував на адресу суду письмові пояснення, у яких просив у задоволенні позову відмовити, вказавши, що ОСОБА_1 проігноровано виконання обов`язку, покладеного на нього законом, а саме ним порушено законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, які визначені Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року. Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення постановлена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 правомірна, обґрунтована та така, що прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. До письмових пояснень долучив копію протоколу № 76 від 14 квітня 2025 року про адміністративне правопорушення за частиною тертьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Справу просив розглядати без участі представника відповідача. Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного правопорушення України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, вирішуючи питання, передбачені статтями 9, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з такого. Звертаючись до суду з адміністративним позовом позивач зазначив, що відповідач незаконно та протиправно виніс відносно нього постанову від 28 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідачем було грубо порушено норми статтей 268, 278 281 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку цим, постанова підлягає скасуванню. Суд установив, що 14 квітня 2025 року солдатом ОСОБА_2 стрільцем роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 було складено протокол № 76 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, під час дії в Україні особливого періоду, порушив правила військового обліку, визначені частиною десятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 22 Порядку про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, а саме: перебуваючи на військовому обліку, протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом Укпаїни «Про внесення змін до деяких законодавчих атків України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку№ № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року, не уточнив свої облікові та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності), чим порушив абз. 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 2 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів Уараїни № 1487 від 30 грудня 2022 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказане правопорушення виявлено 14 квітня 2025 року. ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 годині 28 квітня 2025 року. Копію протоколу ОСОБА_1 отримав 14 квітня 2025 року. 28 квітня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 виніс постанову № 484 про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. Із оскаржуваної постанови вбачається, що під час опрацювання матеріалів справи про адміністративне правопорушення шляхом перевірки даних через реєстр АІТІС «Оберіг» відповідно до матеріалів, які наявні в протоколі № 77 було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи військовозобов`язаним, під час дії в Україні особливого періоду, порушив правила військового обліку, визначені частиною десятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 22 Порядку про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, а саме: перебуваючи на військовому обліку, протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом Укпаїни «Про внесення змін до деяких законодавчих атків України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку№ № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року, не уточнив свої облікові та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності), чим порушив абз. 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 2 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів Уараїни № 1487 від 30 грудня 2022 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В цій же постанові зазначено, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав. Водночас як стверджує ОСОБА_1 та вбачається із тексту оскаржуваної постанови ця постанова винесена за відсутності ОСОБА_1 .         Крім того, резолютивна частина оскаржуваної постанови містить інформацію про те, що штраф має бути внесений у 15-денний термін з дня вручення даної постанови.     Із оглянутих у судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення № 76 від 14 квітня 2025 року та постанови про адміністративне правопорушення від 28 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 вбачається, що уповноваженою особою, яка розглянула справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесено оскаржувану постанову та встановлено, що вона постановлена у відповідності до матеріалів, які містяться у протоколі №77.                Крім того, в цій же постанові зазначено ідентифікуючі дані особи, яка притягається до адміністративної відповідності, зокрема, адреса місця проживання, яка не відповідає дійсності, оскільки як вбачається із матеріалів справи, а саме витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .           Також вказана адреса зазначена і в обліковій картці до військового квитка (військово-облікового документа) № 67-01-4/550 щодо ОСОБА_1 та у протоколі про адміністративне правопорушення № 76 від 14 квітня 2025 року.         З огляду на викладене вище, вбачається, що позивач не знав і не міг знати про існування оскаржуваної постанови, оскільки вона була прийнята у його відсутності та в подальшому для примусового виконання була направлена до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.            Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 головним державним виконавцем Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 484 від 28 квітня 2025 року.   Як вбачається із відмітки листоноші на поштовому конверті адресованому ОСОБА_1 31 липня 2025 року Долинським відділом державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції останній за адресою: АДРЕСА_4 не проживає.     Позивач вказує, що з матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно нього він ознайомився 5 вересня 2025 року у приміщенні Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що відповідачем не спростовується.     Не погодившись із вказаною постановою ОСОБА_1 17 вересня 2025 року звернувся до суду з даним адміністративним позовом.          Відповідно до частин першої, другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодекосм України про адміністративні правопорушення. Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач виніс відносно нього оскаржувану постанову з численними порушеннями. Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд виходить з наступного. Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина першо статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Відповідно до статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Згідно статті 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у вищезазначеній постанові не зазначено будь-яких доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Згідно п. 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення , провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Як вже зазначалось, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була розглянута 28 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Виносячи вказану постанову, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 не зазначив належні та допустимі докази, передбачені статтею 251 статті 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які ним були отримані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, належним чином не мотивував свого висновку про винуватість позивача, що є порушення вимог статтей 7, 245, 252, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення № 76 від 14 квітня 2025 року та постанова про адміністративне правопорушення № 484 від 28 квітня 2025 року мають суттєві відмінності та розбіжності, а саме у номері протоколу, адресі місця проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, внаслідок чого порушено право цієї особи на захист. Вказане позбавляє суд можливості ідентифікувати належність оскаржуваної постанови №484 до протоколу № 76 та те, що вони відповідно складені та винесені стосовно однієї і тієї ж особи. Враховуючи викладене вище та встановлені обставини справи, беручи до уваги обов`язок відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, принцип закріплений в Конституції України про необхідність доведення вини особи належними доказами, а не припущеннями та принципу, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягаю задоволенню, шляхом скасування постанови та закриття провадження по справі. Вирішуючи питання про поновлення строку на звернення до суду, суд вважає, що ОСОБА_1 такий строк пропущеного з поважних причин. Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В силу положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України - при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. На підставі викладеного та керуючись статтями 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 73-77, 90, 139, 205, 241-246, 251, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, 
у х в а л и в:
Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.     Постанову № 484 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 28 квітня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн - скасувати. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства. Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Відомості про учасників справи: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .     Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; Код НОМЕР_2 . 
Дата складання повного тексту рішення - 2 січня 2026 року.
Суддя Сокирко Л.М.