Справа № 203/9136/25 
Провадження № 3/0203/92/2026 

П О С Т А Н О В А
іменем України 
14.01.2026 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра Смольняков О.О., розглянувши матеріали, що надійшли від УПП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Посадовою особою Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕПР1 №524925 від 27.11.25, за яким 27 листопада 2025 року о 10:23:00, за адресою м. Дніпро, вул. Новосільна буд.1, особа ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Honda Accord AE97760X, з ознакам наркотичного сп`яніння: поведінка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. 
Представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності – адвокат Павловський Є.Г. подав до суду заперечення та клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Вислухавши у судовому засіданні та беручи до уваги позицію особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Павловського Є.Г., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов таких висновків.
Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією: та законами України.
Згідно з ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку керівних органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.  
Відповідно до диспозиції частини першої статті 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
При цьому, основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, та зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія .
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення, транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Для того, щоб виявити факт керування автомобілем у стані сп`яніння, транспортний засіб має бути зупинений співробітниками поліції, тобто до самої зупинки має знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останній рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу, або ж поруч із транспортним засобом, висновок про факт керування автомобілем не є вірним.
В рішенні № 404/4467/16 а від 20.02.2019 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця, і як наслідок переміщення транспортного засобу в просторі. 
При дослідженні відеозапису з місця події, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, суд не знайшов факт підтвердження керування ОСОБА_1 27.11.2025 року о 10 год. 23 хв. транспортним засобом. Натомість відеозапис починається з того як поліцейські підходять до нерухомого транспортного засобу марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 , де за кермом перебуває інша особа — ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 перебуває на пасажирському сидінні. На відеозапису працівники поліції зазначають, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та пересів на пасажирське сидіння. Однак будь-якого підтвердження того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом на відеозапису не зафіксовано.
Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. З огляду на викладене, знаходження в транспортному засобі, та поряд з транспортним засобом, який знаходиться в нерухомому стані, особи в стані алкогольного сп`яніння, не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.
Суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). 
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Отже, наявними матеріалами не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння або з його ознаками що повністю виключає об`єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо вини тлумачяться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
З огляду на викладене та керуючись ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, суд
постановив:
Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя       О.О. Смольняков