Справа № 156/1436/25
Провадження № 3/156/13/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 січня 2026 року Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, котрі надійшли з Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):
ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Батуріно Асіновського району Томської області, РСФРР, здобула повну загальну середню освіту, не є працевлаштованою, не є одруженою, утримує неповнолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не притягалась до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
(справу розглянуто в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

1.Опис обставин, установлених під час розгляду справи, щодо суті адміністративного правопорушення, котре ставиться в вину особі
1.1. Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, ОСОБА_1 «…05.11.2025 близько 20 год 00 хв, перебуваючи за адресою проживання, вчиняла домашнє насильство психологічного характеру, а саме словесно принижувала та вживала нецензурну лайку стосовно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 …».
1.2.Діяння ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції кваліфіковане за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
2.Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності
2.1.Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні правопорушення не визнала, додатково пояснила, що 05.11.2025 вечірньої пори доби вона перебувала у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , її колишній чоловік ОСОБА_2 того ж вечора розпивав спиртні напої у місцевому магазині, близько 19 год 30 хв ОСОБА_2 прийшов до домоволодіння ОСОБА_1 , розпочав з останньою словесний конфлікт, шукав у будинку свій мобільний телефон, документи про розірвання шлюбу та правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Під час сварки ОСОБА_2 почав шарпати ОСОБА_1 , порвав на ній одяг, ОСОБА_1 злякалась проявів агресії з боку колишнього чоловіка, взяла аерозольний балончик і бризнула на чоловіка, щоб мати можливість втекти з будинку, вибігла на подвір`я. ОСОБА_1 вказала, що вона не виражалась на адресу ОСОБА_2 грубою нецензурною лайкою, чоловікові не погрожувала, речі та документи у чоловіка не забирала.
2.2. ОСОБА_1 не вбачала у своїх діях будь-якого правопорушення, просила закрити провадження в справі щодо неї.
3.Досліджені під час судового розгляду справи докази
3.1. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
3.2. Зокрема, до протоколу у справі про адміністративне правопорушення 05.11.2025 серії ВБА № 206623 були додані та досліджені в судовому засіданні:
-рапорт в електронній формі, зареєстрований 05.11.2025 в журналі єдиного обліку територіального органу Національної поліції за № 15175, де зафіксовано інформацію на лінію «102» від ОСОБА_2 про те, що його дружина ОСОБА_1 розпилила в очі потерпілому якусь речовину з балончика, ображає нецензурною лайкою, забрала документи про право власності на будинок (а. с. 5);
-надані співробітнику поліції письмові пояснення ОСОБА_1 від 05.11.2025, де з приводу події зазначено, що вона не виражалась на адресу ОСОБА_2 грубою нецензурною лайкою, чоловікові не погрожувала, речі та документи у чоловіка не забирала, конфлікт з ОСОБА_1 спровокував сам ОСОБА_2 , котрий перебував у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 визнала, що злякалась проявів агресії з боку колишнього чоловіка, намагалась себе захистити, взяла аерозольний балончик і бризнула на чоловіка, щоб мати можливість втекти з будинку на подвір`я (а. с. 7);
-надані співробітнику поліції письмові пояснення ОСОБА_2 від 05.11.2025, де з приводу події зазначено, що ввечері 05.11.2025 у нього виник словесний конфлікт з колишньою дружиною ОСОБА_1 , остання не хотіла йому віддавати документи про розірвання шлюбу та правовстановлюючі документи на будинок, учасники конфлікту спілкувались на підвищених тонах, ОСОБА_3 бризнула чоловікові в обличчя якоюсь речовиною з балончика, словесно принижувала чоловіка та ображала його нецензурною лайкою (а. с. 8);
-копія термінового заборонного припису стосовно кривдника, від 05.11.2025 серії АА № 647362, врученого співробітником поліції ОСОБА_1 , щодо заборони у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 (а. с. 9);
-форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, складена поліцейським ОСОБА_4 щодо конфліктної ситуації, котра виникла між колишнім подружжям (а. с. 11-12);
-характеристика на ОСОБА_1 , складена дільничним офіцером поліції лейтенантом поліції О. Буденчук (дата складення у документі не вказана), згідно з якою ОСОБА_1 зарекомендувала себе посередньо, до адміністративної відповідальності впродовж 2024 -2025 років не притягалась. На профілактичному обліку у Відділенні поліції № 1 (м. Нововолинськ) не перебуває (а. с. 13);
-супровідний лист від 10.11.2025 № 156803-2025, підписаний заст. начальника Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області В. Кліменчуком, про направлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення до суду для подальшого розгляду (а.с.1).
3.3.Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції до суду не надано.
3.4.Крім того, сама ОСОБА_1 заявляла клопотання щодо виклику до суду та допиту в суді потерпілого ОСОБА_2 , таке клопотання судом було задоволено. На адресу ОСОБА_2 була направлена судова повістка, котру він отримав 11.12.2025 (а. с. 22). Потерпілий не прибув для участі у судовому засіданні, призначеному на 08.01.2026 на 11 год 15 хв, про наявність поважних причин для цього суд не повідомив, письмових пояснень щодо суті справи до суду не подав, будь-які заяви (клопотання) від ОСОБА_2 до суду не надходили. 
4.Оцінка судді
4.1.Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.
4.2.Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
4.3.За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
4.4.З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 05.11.2025 серії ВБА № 206623, складеного щодо ОСОБА_1 , та заперечення останньою своєї вини, службові особи органу поліції повинні довести факт вчинення нею психологічного насильства щодо колишнього чоловіка ОСОБА_2 ..
4.5.Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП визначає домашнє насильство як умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
4.6.Згідно з п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII (зі змінами) домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
4.7. Кривдником у ситуації домашнього насильства визнається особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст. 1 згаданого Закону); постраждалою особою є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ч.1 ст. 1 наведеного Закону).
4.8. У постанові Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20) висловлена правова позиція, згідно з якою сам факт звернення заявника до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між подружжям та не підтверджує факт вчинення особою домашнього насильства. 
4.9. Згідно з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 545/744/19 (провадження № 61-13514св19) встановлений факт сварок і непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факту вчинення особою домашнього насильства.
4.10. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
4.11.Отже, як домашнє насильство може бути кваліфіковане не будь-яке виникнення сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті між подружжям (колишнім подружжям) чи особами, котрі мешкають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а лише такі діяння фізичного або ж психологічного характеру, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
4.12. Під час судового розгляду справи доведено перебування саме ОСОБА_1 на місці події (на території домоволодіння АДРЕСА_1 ), доведено факт виникнення сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на побутовому ґрунті. 
4.13.Суддя вважає, що письмові пояснення ОСОБА_2 , надані співробітникам поліції 05.11.2025, є єдиними важливими доказами, які могли би вказувати на винуватість ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення. Водночас ОСОБА_2 зазначає про нецензурну лайку та словесні образи щодо нього з боку ОСОБА_1 , а остання стверджує, що саме її чоловік вчиняв щодо неї психологічне та фізичне домашнє насильство. При цьому визнання і ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 скоєння щодо іншого з подружжя домашнього насильства тягнутиме для кожного з них несприятливі правові наслідки у виді притягнення до певного виду юридичної відповідальності.
4.14.Як зазначив Європейський суд з прав людини у п. 96 рішення від 11.07.2006 у справі «Яллох проти Німеччини» ((Jalloh v. Germany) [GC], заява № 54810/00), в разі виникнення сумнівів стосовно достовірності певного джерела доказів відповідно зростає необхідність підтвердження його доказами з інших джерел.
4.15.У справі «Старков та Тищенко (Starkov and Tishchenko) проти Росії» (п.26 рішення від 17.12.2019, заяви № 54424/14 та № 43797/16) Європейський суд з прав людини зауважив, що нездатність національних судових органів отримати свідчення незалежних спостерігачів за оспорюванням подій підірвала загальну справедливість судового розгляду.
4.16.З огляду на принцип презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України) всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Суддя оцінює письмові пояснення ОСОБА_2 критично (оскільки ОСОБА_2 є заінтересованою у вирішенні справи особою, між ним та ОСОБА_1 раніше відбувались конфлікти на побутовому ґрунті), суддя не вважає такі пояснення беззаперечним доказом вини колишньої дружини заявника у вчиненні домашнього насильства.
4.17.Інших доказів, котрі б вказували на скоєння ОСОБА_1 домашнього насильства, співробітниками поліції не надано. Наведене не дозволяє суду «поза розумним сумнівом» дійти висновку щодо винуватості цієї особи в скоєнні домашнього насильства.
4.18. Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
4.19.Тож за відсутності клопотань учасників справи суддя не здійснював відшукання додаткових доказів для доведення наявності в діянні ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 з власної ініціативи.
4.20.Крім того, варто зауважити, що ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях, наданих поліцейським 05.11.2025, і у своїх поясненнях під час судового розгляду справи послідовно заперечувала власну вину у скоєнні домашнього насильства щодо колишнього чоловіка. Натомість ОСОБА_1 намагалась виправдати свої дії щодо розпилення певної речовини з аерозольного балончика в обличчя потерпілого тим, що намагалась захиститись від агресії з боку колишнього чоловіка, а тому діяла в стані необхідної оборони. 
4.21.Відповідно до ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності (ст. 17 КУпАП). 
4.22.Згідно із ч.1 ст. 19 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані необхідної оборони, тобто при захисті державного або громадського порядку, власності, прав і свобод громадян, установленого порядку управління від протиправного посягання шляхом заподіяння посягаючому шкоди, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Однак співробітниками поліції під час складання матеріалів не були з достатньою повнотою з`ясовані обставини перебування ОСОБА_1 у стані необхідної оборони, не надана правова оцінка цим обставинам.
4.23.За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами територіального органу поліції не доведено наявності у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останньої до адміністративної відповідальності.
4.24. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
4.25.Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Керуючись ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення (складення).
Постанова набирає законної сили після спливу встановленого законом строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано будь-ким з учасників процесу. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Є. Бєлоусов