Єдиний унікальний номер 341/1436/25 
Номер провадження 2/341/80/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м .Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді Островської Н. І., секретаря судових засідань Гомерди Г. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс.118/2) до ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в :
26.08.2025 представник ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» Столітній М. М. звернувся до суду з вищезазначеним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованості за кредитним договором, судових витрат та витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,0 грн.
Як підставу позову зазначено, що 03.01.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір № 1370047 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язалося надати споживачу кредит у гривні в сумі 5000,00 грн, а споживач одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
ОСОБА_1 належним чином кредитне зобов`язання не виконала, у строки, передбачені договором, кредит та проценти не повернув, що призвело до утворення заборгованості.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором № 1370047, 24.12.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (клієнт, первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (фактор, новий кредитор) укладено договір факторингу № 24122024, згідно з яким первісний кредитор відступив, а позивач набув за плату право грошової вимоги до низки боржників, у тому числі до відповідача за вказаним кредитним договором.
Позивач зазначає, що станом на дату відступлення права вимоги, а саме: 24.12.2024 заборгованість відповідача перед первісним кредитором за договором № 1370047 становила 45750,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 40750,00 грн заборгованість за нарахованими процентами в межах погодженого строку. 
Після набуття позивачем прав кредитора за договором, у межах строку кредитування, визначеного п. 1.4 договору (до 28.12.2024), ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 500,0 гривень за 4 календарні дні з 25.12.2024 до 28.12.2024. (500,0 грн*2,5 %+125*4 календарні дні+500,0 грн).
Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за договором № 1370047 станом на день подання позову становить 46250,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 40750,00 грн проценти, нараховані первісним кредитором у межах строку кредитування; 500,00 грн проценти, нараховані позивачем як новим кредитором за 4 календарних дні у межах строку кредитування.
Також, позивач також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, посилаючись на договір про надання правничої допомоги, заявку на виконання доручення, рахунок та акт приймання-передачі виконаних робіт.
Крім того, у прохальній частині позову позивач просить в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України, вказати органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, про необхідність нарахування інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України на суму основного боргу, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до моменту фактичного виконання рішення, із зазначенням відповідних формул.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом надіслання судової повістки-повідомлення за адресою реєстрації, яку повернуто поштою через відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідач будь-яких клопотань щодо відкладення судового засідання, відзив на позовну заяву, до суду не подавала.
Як вбачається з постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі №757/15603/19 днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).
З огляду на ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи відсутність відзиву та заперечень, а також позицію позивача, який не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 03.01.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір № 1370047 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язалося надати споживачу кредит у гривні в сумі 5000,00 грн, а споживач одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Згідно з п. 1.4 договору строк кредиту становить 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка за користування кредитом визначена п. 1.5.1 договору та становить 2,5 % на день, знижена ставка 2,000 % на день за умов, визначених п. 1.5.2 договору.
Кредитні кошти у сумі 5000,00 грн були перераховані на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 через платіжного провайдера систему Pay Tech, на підставі укладеного договору про організацію переказу грошових коштів між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ПЕЙТЕК», що підтверджується наданим позивачем листом ТОВ «ПЕЙТЕК» та іншими письмовими доказами.
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором № 1370047 від 03.01.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (клієнт, первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (фактор, новий кредитор) укладено договір факторингу № 24122024, згідно з яким первісний кредитор відступив, а позивач набув за плату право грошової вимоги до низки боржників, у тому числі до відповідача за вказаним кредитним договором.
Витяг з реєстру боржників до договору факторингу, копія договору факторингу, платіжні документи, що підтверджують оплату за договором факторингу, та повідомлення боржника про відступлення права вимоги долучені до матеріалів справи.
Позивач зазначає, що станом на дату відступлення права вимоги, а саме: 24.12.2024 заборгованість відповідача перед первісним кредитором за договором № 1370047 становила 45750,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 40750,00 грн заборгованість за нарахованими процентами в межах погодженого строку. 
Після набуття позивачем прав кредитора за договором, у межах строку кредитування, визначеного п. 1.4 договору (до 28.12.2024), ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 500,0 гривень за 4 календарні дні з 25.12.2024 до 28.12.2024. (500,0 грн*2,5 %+125*4 календарні дні+500,0 грн).
Таким чином, розрахунком позивача підтверджено, що загальна сума заборгованості відповідача за договором № 1370047 станом на день подання позову становить 46250,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 40750,00 грн проценти, нараховані первісним кредитором у межах строку кредитування; 500,00 грн проценти, нараховані позивачем як новим кредитором за 4 календарних дні у межах строку кредитування.
Згідно з відповіддю АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/17490БТ від 18.12.2024, в Банку на ім`я ОСОБА_1 була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_2 . Операцію на суму 5000,0 грн проведено 03.01.2024 о 23:45:11 годин з використанням сервісу переказу коштів через АТ «ПУМБ». Між банком ТОВ «ПЕЙТЕК Україна» було укладено договір відповідно до якого банк надав послуги переказу коштів. 
Згідно з частинами першою, другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, а кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладення договорів у електронній формі визначено Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 11 цього Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепт), вчиненої, зокрема, шляхом введення одноразового ідентифікатора, надісланого суб`єктом електронної комерції, у спосіб, визначений його інформаційною системою.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний правочин вважається підписаним, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором алфавітно-цифровою послідовністю, яка надсилається особі засобами зв`язку (наприклад SMS-повідомлення) та приєднується до електронного повідомлення, що містить волевиявлення особи. Такий електронний договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
З наданого позивачем кредитного договору № 1370047 від 03.01.2024, паспорта споживчого кредиту, Правил надання коштів у позику, а також технічних даних укладення договору вбачається, що договір укладено в електронній формі через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця «SlonCredit», а його підписання відповідачем здійснено шляхом використання одноразового ідентифікатора «С004».
Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідні дії вчинені без волі ОСОБА_1 , що його ідентифікаційні дані чи реквізити платіжної картки були використані третіми особами без його відома, до суду не подано. Відповідач не скористалась правом на подання відзиву на позовну заяву, не спростувала наданих позивачем доказів.
Відповідно до статей 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлений строк; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.
Матеріали справи підтверджують факт надання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 5000,00 грн на банківську картку, реквізити якої були ним зазначені при укладенні договору, що відповідає вимогам Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.11.2021 № 113 (щодо відображення номера платіжної картки у форматі «6 знаків 4 знаки»).
За таких обставин суд вважає доведеним факт укладення між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 кредитного договору № 1370047, отримання останньою кредитних коштів та невиконання нею своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів, а також розмір заборгованості відповідача за договором № 1370047 у сумі 46250,00 грн,
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок відступлення права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Стаття 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника; якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, виконання зобов`язання первісному кредитору вважається належним.
Відповідно до статей 1077, 1078, 1080, 1082 ЦК України за договором факторингу фактор набуває право грошової вимоги до боржника; незалежно від домовленостей між клієнтом і боржником щодо заборони відступлення права вимоги договір факторингу є дійсним; боржник зобов`язаний виконати грошову вимогу фактору за умови одержання повідомлення про відступлення права вимоги та має право вимагати підтвердження такого відступлення.
З матеріалів справи (договір факторингу № 24122024, витяг з реєстру боржників, платіжні документи, повідомлення боржника) вбачається, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 1370047, а відповідача належним чином повідомлено про зміну кредитора через особистий кабінет та інші засоби зв`язку, зазначені ним при укладенні договору.
Відповідач не заперечила факту відступлення права вимоги, не послалась на те, що сплачувала заборгованість первісному кредитору після укладення договору факторингу, доказів наявності спірності чи недійсності договору факторингу до суду не подано.
За таких умов суд вважає, що позивач набув статусу належного кредитора у спірних правовідносинах та має право вимагати виконання відповідачем грошового зобов`язання в повному обсязі, в якому воно існувало на момент відступлення права вимоги, а також нарахування процентів у межах строку кредитування.
За таких обставин заявлені позивачем вимоги в частині стягнення заборгованості за договором № 1370047 про надання споживчого кредиту від 03.01.2024 у розмірі 46250,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 40750,00 грн проценти, нараховані первісним кредитором у межах строку кредитування; 500,00 грн проценти, нараховані позивачем як новим кредитором за 4 календарних дні у межах строку кредитування є законними, належним чином обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи клопотання ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про надання в порядку частин десятої, одинадцятої ст. 265 ЦПК України вказівки органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту його виконання в частині стягнутої суми заборгованості, суд виходить з такого.
За ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулює таке нарахування. Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду, і може бути оскаржена в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Законом України № 2120-ІХ від 15.03.2022, який набрав чинності 17.03.2022, Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Нараховані з 24.02.2022 неустойка (штраф, пеня) та інші платежі за прострочення виконання грошових зобов`язань підлягають списанню кредитодавцем.
Указаним Законом № 2120-ІХ також доповнено розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 6 аналогічного змісту щодо звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період дії воєнного стану.
Беручи до уваги, що спірні правовідносини виникли та прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором споживчого кредиту мало місце саме в період дії в Україні воєнного стану, суд приходить до висновку, що відповідач відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця інфляційних втрат та 3 % річних за ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання.
За таких обставин на стягнуту з відповідача суму боргу не можуть бути нараховані інфляційні втрати та 3 % річних у значенні ч. 10 ст. 265 ЦПК України, а тому у задоволенні клопотання ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про надання вказівки органу примусового виконання рішення щодо нарахування інфляційних втрат і 3 % річних слід відмовити.
На підставі ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи, що позов подано в електронній формі через підсистему «Електронний суд», з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. 
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Положеннями п. 1 ч.ч. 1,3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивачем заявлено та документально підтверджено понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн (договір про надання правничої допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, заявка на виконання доручення, рахунок, акт приймання-передачі виконаних робіт). 
Вирішуючи питання про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує постанову ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, за змістом якої у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.
Отже суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, за відсутності клопотання іншої сторони, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213, 89, 137, 141, 259, 263265, 280 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 03.01.2024 в розмірі 46250,0 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,0 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Копію рішення направити сторонам.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду. 

  Суддя	Наталя ОСТРОВСЬКА