Провадження № 2/557/43/2026
Справа № 557/668/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2026 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді Тишкуна П.В.
секретар судового засідання  Гуменюк Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гоща цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірним заволодінням правом користування земельною ділянкою 
ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору.
ОСОБА_1 звернувся до Гощанського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн., завданої неправомірним заволодінням правом користування земельною ділянкою 
ІІ. Стислий виклад позицій учасників справи. 
А. Позиція позивача.
На обгрунтування своїх вимог зазначає, що 31.05.2011 між ним та ТзОВ «Агро ХХІ» укладено договір оренди землі, кадастровий номер 5621284400:03:013:0034, площею 3,45 га, яка знаходиться на території Липківської сільської ради. 
В березні 2025 йому стало відомо про те, що всупереч його волі компанія «Starwell Enterprises Limited», яка фактично була власником агрохолдингу, засновником якої є ОСОБА_2 і до складу якого входило ТзОВ «Агро ХХІ», 28.02.2013 уклала інвестиційний договір з компанією Rempton Holdings Limited та Noex Capital Limited, внаслідок чого було порушено його права, як власника земельної ділянки. Даний правочин порушує його право, як власника, на розпорядження земельною ділянкою і цим порушенням йому завдано моральної шкоди, розмір якої він оцінює у 50000 грн. і просить стягнути з відповідача
Б. Позиція відповідача.
02.06.2025 до суду від представника відповідача - адвоката Гука О.О. надійшов до суду відзив на позов, у якому представник зазначає, що його довіритель будь-яких правочинів з позивачем чи ТзОВ «Агро ХХІ» не укладав і не має жодного відношення до договірних відносин, що виникли між ними як власником та орендарем земельної ділянки. Що стосується посилання позивача на інвестиційний договір від 28.02.2013, який укладений з компаніями нерезидентами на російській мові і є предметом (підставою) позову, то він не був перекладений стороною на українську мову та не засвідчений належним чином, таким чином не є належним документом. Просив у задоволенні позову відмовити, оскільки ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі.
ІІІ.  Рух справи та процесуальні дії суду.
Ухвалою Гощанського районного суду від 05.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву
04.06.2025, 13.08.2025 підготовчі судові засідання було відкладено за клопотаннями представників сторін.
Ухвалою суду від 22.10.2025 закрито підготовче провадження у справіта призначено її до розгляду по суті. 
10.12.2025 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача.
Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.
IV. Пояснення учасників справи.
В судове засідання позивач та його представник -адвокат Лук`янчук С.М. не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Згідно заяви, позов підтримав повністю з підстав, викладених у ньому та просив його задовольнити.
Відповідач та його представник адвокат Гук О.О. в судове засідання не з`явилися, про причин суд не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 
V. Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Як встановлено судом, 31.05.2011 року між позивачем ОСОБА_1 та ТзОВ «Агро ХХІ» укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,45 га, яка знаходиться на території Липківської сільської ради, кадастровий номер 5621284400:03:013:0034.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
Згідно ст. 17 вищевказаного Закону України, об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. 
Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» передбачено права права та обов`язки орендаря, орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико культурного призначення, водного фонду; у п`ятиденний строк після державної реєстрації права оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору оренди до відповідного податкового органу, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також відповідному територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства; у разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом використовувати водний об`єкт відповідно до вимог водного законодавства України; своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом також і орендну плату за водний об`єкт; виконувати встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки. 
Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Відповідно до ч. 3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення 
Частиною 1 ст. 407 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і фізичною особою, юридичною особою (далі - землекористувач). 
Відповідно до ст. 409 ЦК України, власник земельної ділянки має право вимагати від землекористувача використання її за призначенням, встановленим у договорі. Власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Власник земельної ділянки зобов`язаний не перешкоджати землекористувачеві у здійсненні його прав. 
Із поданих позивачем документів не вбачається зареєстрованих у встановленому законом порядку правовідносин ОСОБА_2 з ОСОБА_1 та ТОВ «АГРО XXІ», чи укладення певних правочинів, стороною яких є ОСОБА_2 як фізична особа, з чого слідує, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем у даній судовій справі. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. 
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18). 
З приводу посилання позивача, як підставу своїх позовних вимог, на інвестиційний договір, який було укладено 28.02.2013 з компаніями нерезидентами Rempton Holdings Limited та Noex Capital Limited на російській мові., то суд зазначає наступне.
Положеннями ч. 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу
Згідно із ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.
Статтею ст. 9 ЦПК України та ч. 1ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що цивільне судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. 
Частиною 1 статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.
Згідно з частинами 3, 4 ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики», сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам ч.3 ст.8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу. 
Отже, Законом встановлено вимоги, відповідно до яких сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У свою чергу, із наданих ВССУ роз`яснень, які викладені у листі «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 року слідує, що суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом українською мовою. Тобто, у разі, коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат». 
Відповідно до пункту 8 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20.08.2019 року, діловодство в суді ведеться державною мовою, крім випадків, передбачених законодавством України. У діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені перекладом відповідно до вимог чинного законодавства. 
Таким чином документ, який є предметом (підставою) позову, не перекладений з російської мови на українську мову та не засвідчений належним чином в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат», а тому не є належними документом, оскільки не оформлений в установленому законом порядку.
З огляду на наведене вище суд приходить до висновку про необхідність відмовити у позовних вимогах позивачу з підстав того, що вони завялені до неналежного відповідача.
На підставі ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.
Представник відповідача у поданому відзиві просив стягнути з ОСОБА_1 судові витрати (адвокатські послуги) у розмірі 25000 грн., однак жодних доказів про оплату відповідачем послуг у вказаному розмірі не подав, як і не надав опису виконаних робіт, та що конкретно входило до їх об`єму, тому вказані витрати не підлягають стягненню із позивача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірним заволодінням правом користування земельною ділянкою відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

С у д д я       П.В. Тишкун