ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/9984/19 Суддя (судді) першої інстанції: Іванчулинець Д.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В., секретар судового засідання Заліська Є.Я., за участі представника позивача Грицаєнко О.П., представника відповідача Лущий В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КІНГСМАН" на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КІНГСМАН" до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В :
Рух справи.
06.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Смайл Проджект», правонаступником якого відповідно до ухвали суду від 11.04.2025, є Товариство з обмеженою відповідальністю "КІНГСМАН" (надалі - ТОВ "КІНГСМАН"), звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.03.2019 № 0003914208 та № 0003904208, та про стягнення судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні рішення є незаконними та безпідставними, винесені з порушенням норм чинного законодавства України, через що підлягають скасуванню.
Вказана справа внаслідок ліквідації Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла 04.03.2025 на розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 у задоволені позовних вимог відмовлено.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідачем доведено правомірність спірних рішень. 
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.
Крім того, апелянт зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції недостатньо мотивованим, через що вважає, що воно підлягає скасуванню.
Апелянт наполягає, що у разі самостійного виявлення податковим агентом неправильності перерахованого податку, і у разі його виправлення в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року, то штрафи відповідно до положень норм Податкового кодексу України не застосовуються, що також закріплено у судовій практиці.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2025 відкрито апеляційне провадження та справу витребувано зі суду першої інстанції, і після її надходження, ухвалою суду від 17.12.2025 призначено до слухання у відкрите судове засідання на 28.01.2026. 
Апелянтом також подано 27.01.2026 додаткові документи, в тому числі щодо судових витрат.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав.
У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 

Обставини справи.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби м.Києва у період з 28.01.2019 по 08.02.2019 була проведена документальна планова виїзна перевірка, за наслідками якої було складено акт перевірки №004/26-15-42-08/37768816 від 15.02.2019 (Т.1 а.с.25).
В акті перевірки зазначено, що перевіркою дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб встановлено випадки несвоєчасної сплати (перерахування) до відповідного бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати працівників підприємства на загальну суму 50630,74 грн., а саме за червень 2017 - 7399,54 грн., за липень 2017 - 43169,23 грн., за серпень 2017 - 61,97 грн., що є порушенням вимог пп.168.12, 168.1.5 п.168.1 ст.168 , пп е) 176.1 п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України (надалі - ПК).
Також, в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Смайл Проджект» не виконало функції податкового агента в частині нарахування (утримання) військового збору на загальну суму суму 247500,00 грн. за отриманими доходами у вигляді операції з реінвестуванням дивідентів.
20.02.2019 позивач подав до податкового органу заперечення щодо висновків вказаного акту перевірки (т.1 а.с.44).
04.03.2019 податковим органом залишено зазначені заперечення позивача без задоволення, висновки акту перевірки виклав у наступні редакції: 
- пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, п. 57.1 ст. 57, п. 54.2 ст. 54, пп. «а» п. 171.1 ст.171, пл. «е» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого несвоєчасно було сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 50630,74 грн. (за червень 2017року в сумі - 7399,54 грн., за липень 2017 року в сумі - 43169,23 грн., за серпень 2017 року в сумі - 61,97 грн.);
- пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ, пп 1.6. п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ, п. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, п. 57.1 ст. 57, п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами, в результаті чого несвоєчасно було сплачено до бюджету військовий збір на загальну суму 117,54 грн. (за липень 2017 року в сумі - 117,54 грн.);
- пп. 1.7 п. 161 пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ, пп. 1.6. п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ, пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, п. 57.1 ст. 57, п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами, в результаті чого було не нараховано (утримано) та не перераховано до відповідного бюджету військового збору на загальну суму 247500,00 грн (за грудень 2017 року в сумі - 247500,00 грн.);
- п. 51.1 ст. 51, абз. «а», абз. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами, в результаті чого встановлено порушення достовірності, повноти відображення податковими агентами у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ) за період Ш квартал 2015 року - III квартал 2018 року.
07.03.201 Головним управління ДФС у м.Києві було прийнято податкові-повідомлення рішення:
- № 0003914208 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 23480,98 грн. за несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за червень-серпень 2017 року (т.1 а.с. 20 та 21 розрахунок);
- № 0003904208 про нарахування грошових зобов`язань з військового збору за грудень та серпень 2017 року на загальну суму 247500 грн. (117.54грн.+247500грн.) та штрафні санкції у розмірі 123779,38 грн. (29.38грн. (що є 25% штрафу) + 123750грн. (що є 50%штрафу)) (т.1 а.с.22-23). 
21.03.2019 позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою на вказані податкові повідомлення-рішення.
Рішенням ДФС України від 11.05.2019 року за № 21611/6/99-99-11-05-01-25 оскаржувані податкові повідомлення-рішення були залишені без змін, а скарга позивача - без задоволення (т.1 а.с.64).
Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до пункту 42.1 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України унормовано, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Стаття 168 ПК України (в редакції на день прийняття спірних рішень) визначає порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету.
168.1. Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.
168.1.1. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
168.1.2. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
168.1.3. Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.
168.1.4. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).
168.1.5. Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
168.1.6. Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.
168.2. Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку особою, яка не є податковим агентом, та іноземних доходів.
168.2.1. Платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
168.2.2. Особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична особа, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності або не є особою, яка перебуває на обліку у контролюючих органах як особа, що провадить незалежну професійну діяльність.
168.3. Розрахунок податкових зобов`язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України).
168.4. Порядок сплати (перерахування) податку до бюджету.
168.4.1. Податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України;
168.4.2. такий порядок застосовується всіма юридичними особами, у тому числі такими, що мають філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що розташовані на території іншої територіальної громади, ніж така юридична особа, а також відокремленими підрозділами, яким в установленому порядку надано повноваження щодо нарахування, утримання і сплати (перерахування) до бюджету податку (далі - відокремлений підрозділ).
У разі прийняття рішення про створення відокремленого підрозділу юридична особа повідомляє про це контролюючі органи за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням таких новостворених підрозділів у встановленому порядку;
168.4.3. суми податку на доходи, нараховані відокремленим підрозділом на користь фізичних осіб, за звітний період перераховуються до відповідного бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.
У разі якщо відокремлений підрозділ не уповноважений нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб за такий відокремлений підрозділ, усі обов`язки податкового агента виконує юридична особа. Податок на доходи, нарахований працівникам відокремленого підрозділу, перераховується до відповідного бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу;
168.4.4. юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів за місцезнаходженням відокремлених підрозділів, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за місцезнаходженням земельних ділянок, земельних часток (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості).
Органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних бюджетів.
Органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних бюджетів;
168.4.5. фізична особа, відповідальна згідно з вимогами цього розділу за нарахування та утримання податку, сплачує (перераховує) його до відповідного бюджету:
а) у разі коли така фізична особа є податковим агентом, - за місцем реєстрації у контролюючих органах, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за місцезнаходженням земельних ділянок, земельних часток (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості);
б) у разі нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу майна резидентами та нерезидентами, посвідчення договорів дарування чи видачі свідоцтв про право на спадщину нерезидентам - за місцем нотаріального посвідчення таких договорів (одержання свідоцтв);
в) в інших випадках - за її податковою адресою, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за місцезнаходженням земельних ділянок, земельних часток (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості);
168.4.7. відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід;
168.4.8. відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе фізична особа у випадках, визначених цим розділом.
168.4.9. Суми податку, нараховані податковим агентом з доходів за здавання фізичними особами в оренду (суборенду, емфітевзис) земельних ділянок, земельних часток (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості), сплачуються таким податковим агентом до відповідного бюджету за місцезнаходженням таких об`єктів оренди (суборенди, емфітевзису).
168.5. Суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Стаття 162 ПК України встановлює поняття платника податку.
162.1. Платниками податку є:
162.1.1. фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;
162.1.2. фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;
162.1.3. податковий агент.
162.2. Не є платником податку нерезидент, який отримує доходи з джерела їх походження в Україні і має дипломатичні привілеї та імунітет, встановлені чинним міжнародним договором України, щодо доходів, які він отримує безпосередньо від провадження дипломатичної чи прирівняної до неї таким міжнародним договором діяльності.
162.3. У разі смерті платника податку або оголошення його судом померлим чи визнання безвісно відсутнім або втрати ним статусу резидента (за відсутності податкових зобов`язань як нерезидента згідно з цим Кодексом) податок за останній податковий період справляється з нарахованих на його користь доходів. Відповідно до цього останнім податковим періодом вважається період, який закінчується днем, на який відповідно припадає смерть такого платника податку, винесення такого судового рішення чи втрата ним статусу резидента. У разі відсутності нарахованих доходів податок сплаті не підлягає.
162.4. Якщо фізична особа - платник податку вперше отримує оподатковувані доходи всередині податкового періоду, то перший податковий період розпочинається з дня отримання таких доходів.
Військовий збір утримується відповідно до пп. 1.1 п. 1.6 підр. 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, із змінами.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України» від 02 березня 2015 року № 211-VIII від 02.03.2015 було внесено зміни в пп. 1.7 п. 161 підрозділу 10 (Інші перехідні положення) Розділу ХХ (Перехідні положення) Кодексу, де зазначено, що звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу».
Абзацем 2 п. 57.1 ст. 57 Кодексу визначено, що податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.
Стаття 171 ПК України встановлює коло осіб, які відповідальні за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) податку до бюджету.
171.1. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
171.2. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:
а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;
б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.
Згідно п.16- 1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
1.6. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
1.7. Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Висновки суду.
Отже, чинним законодавством встановлена відповідальність за порушення податковим агентом законодавства щодо утримання та перерахування до державного бюджету військового збору чи утриманих сум податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати працівників підприємства.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач під час перевірки встановив, що в 4 кварталі 2017 року ТОВ «КІНГСМЕН» нарахувало дивіденди фізичній особі - засновнику, які були направлені до статутного фонду підприємства з дотриманням пропорцій (часток) участі всіх власників у статутному фонді, які відповідно до пп. 165.1.18 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України не включаються до розрахунку загального оподатковуваного доходу платника податку за умови, що нарахування жодним чином не змінює пропорцій (часток) участі всіх акціонерів (власників) у статутному фонді емітента, та в результаті якого збільшується статутний фонд емітента на сукупну номінальну вартість нарахованих дивідендів.
Вказані обставини апелянтом не спростовано.
Отже, враховуючи положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України» від 02 березня 2015 року № 211-VIII від 02.03.2015 щодо внесення змін в пп. 1.7 п. 161 підрозділу 10 (Інші перехідні положення) Розділу ХХ (Перехідні положення) Кодексу, доходи платника податків у вигляді дивідендів, які направляються у статутний фонд шляхом реінвестування підлягають оподаткуванню військовим збором, проте як апелянтом вказану норму не було виконано.
Таким чином, враховуючи вищенаведені норми закону та встановлені обставини, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що належними та допустимими доказами підтверджено висновок податкового органу щодо порушення позивачем пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. е, 176.1 п.176.1 статті 176 Податкового кодексу України, а саме позивачем не було нараховано (не утримано) та не перераховано до відповідного бюджету військового збору на загальну суму 247500,00 грн. за отриманими доходами у вигляді операцій з реінвестування дивідендів, а саме: 26.12.2017 року в сумі - 16500000,00 грн. 
Також, матеріалами справи підтверджено порушення позивачем встановлених термінів сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб, а саме несвоєчасна сплата (перерахування) до відповідного бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати працівників підприємства на загальну суму 50630,74 грн., а саме за червень 2017 - 7399,54 грн., за липень 2017 - 43169,23 грн., за серпень 2017 - 61,97 грн. 
Апелянтом вказане також не спростовано.
Таким чином, довід апелянта про відсутність в мотивувальній частині судового рішення висновків суду, не заслуговують уваги, оскільки судом встановлені певні обставини на підставі певних наданих сторонами доказами.
Інший довід апелянта, що позивач не може бути притягнутий до відповідальності на підставі п.127.1 ст.127 ПК України у зв`язку з несвоєчасним перерахуванням до бюджету ПДФО за червень-серпень 2017 рік та військового збору за липень 2017 рік, оскільки підприємство самостійно виявило вказане порушення та усунуло ці порушення у жовтні 2017 рік шляхом доплати, а на сплату військового збору взагалі не поширюється норми ст.127 ПК України, на думку колегії суддів, не заслуговують уваги, оскільки такі доводи не ґрунтуються на нормі закону.
Щодо іншого доводу апелянта, що донарахування грошових зобов`язань з військового збору за грудень 2017 року є безпідставним через те, що реінвестовані дивіденди не включаються до загального місячного оподаткованого доходу фізичної особи, тобто не є об`єктом справляння військового збору, і тому, що підлягає застосування положення ст.58 Конституції України, також колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки зміни у чинне законодавство з цього питання були внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України» від 02 березня 2015 року № 211-VIII, тобто діють з 2015 року.
Таким чином, колегія суддів враховуючи вищенаведені встановлені у справі обставини, висновки суду та їх обґрунтування, вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів належними та достатніми доказами правомірність спірних рішень, внаслідок чого спірні ППР не підлягають скасуванню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, апелянтом не надано належних доказів щодо спростування правильних висновків суду першої інстанції, і всі доводи апелянта через це не заслуговують уваги.
Щодо інших доводів апелянта колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Так, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України судові витрати при відмові у задоволені позову відшкодуванню не підлягають.
Повний текст виготовлено 02.02.2026.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КІНГСМАН" на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 р. - залишити без задоволення.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КІНГСМАН" до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк