ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 січня 2026 року	Справа №215/5692/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної районної у місті ради про встановлення наявності компетенції (повноважень) та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30.06.2025 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради (далі - відповідач), в якій просить суд:
- встановити наявність компетенції (повноважень) Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради при отриманні заяви від 22.04.2022 вх. №239 створювати штучні перешкоди для потреби в наданні соціальних послуг з догляду на професійній основі і визнати створені перешкоди протиправною бездіяльністю, а відмову від такої процедури протиправною діяльністю та зобов`язати після повторного її розгляду вчасно надіслати письмове повідомлення про вибір позивача для надання соціальних послуг з догляду на професійній основі особі з інвалідністю.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.04.2022 завернулась до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради із заявою за вх.№239 про потребу в наданні соціальних послуг, якою просила включити свого сина, ОСОБА_2 , до переліку осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі особі з інвалідністю, який вже надає послуги з догляду на непрофесійній основі позивачу. Відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви у зв`язку з відсутністю у довідки про місце реєстрації ОСОБА_2 . Вважаючи прийняте рішення протиправним та таким, яке створює штучні перешкоди у задоволенні потреби в отриманні позивачем догляду на професійній основі, остання звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.07.2025 адміністративну справу передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
29.07.2025 матеріали адміністративної справи надійшли до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та передані на розгляд судді Сліпець Н.Є..
На виконання запиту від 29.07.2025 Дніпропетровський окружний адміністративний суд направив адміністративну справу №215/5692/25 до Третього апеляційного адміністративного суду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.09.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 в адміністративній справі №215/5692/25 залишено без задоволення, ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01.07.2025 залишено без змін.
16.10.2025 матеріали адміністративної справи повернулися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та передані на розгляд судді Сліпець Н.Є.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 17.11.2025. 
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
29.10.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечує проти адміністративного позову позивача у повному обсязі, обґрунтовуючи наступним. Заява ОСОБА_1 від 22.04.2022 за вх. № 239 розглянута відповідачем в межах повноважень. При розгляді заяви управління у своїй діяльності керувалося Конституцією України, законами України «Про звернення громадян», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про соціальні послуги» та постановами Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 №1040 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі» та від 01.06.2020 № 430 «Про затвердження Порядку підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності». В заяві позивач не зазначала про бажання бути присутньою при розгляді заяви, тому розгляд заяви проводився без її присутності. За результатами розгляду заяви від 22.04.2022 за вх. № 239 позивачу була підготовлена письмова відповідь від 29.04.2022 за вих. № 1120 та направлена рекомендованим листом на поштову адресу позивача: АДРЕСА_1 . По суті звернення за заявою позивача від 22.04.2022 за вх. № 239 представник відповідача зазначає, що при перевірці відомостей реєстру територіальної громади міста Кривого Рогу про зареєстроване місце проживання було встановлено, що по АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_2 знятий з реєстрації місця проживання 08.11.2013, за адресою АДРЕСА_1 , не зареєстрований. Так, ОСОБА_2 неодноразово були підготовлені письмові відповіді та направлені поштою за адресою: АДРЕСА_1 , в яких рекомендовано надати документ, що підтверджує реєстрацію місця проживання для можливості отримання направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включенням до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Відповідно до положень ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 22.04.2022 ОСОБА_1 звернулась із письмовою заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради із заявою за вх.№239 про потребу в наданні соціальних послуг, якою просила включити свого сина, ОСОБА_2 , до переліку осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі особі з інвалідністю, який вже надає послуги з догляду на непрофесійній основі позивачу.
За результатами розгляду заяви від 22.04.2022 за вх. № 239, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради письмовою відповіддю від 29.04.2022 за вих. № 1120 відмовило позивачу у зв`язку з тим, що при перевірці відомостей реєстру територіальної громади міста Кривого Рогу про зареєстроване місце проживання було встановлено, що по АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_2 знятий з реєстрації місця проживання 08.11.2013, за адресою АДРЕСА_1 , не зареєстрований. Та додатково повідомило, що ОСОБА_2 неодноразово були підготовлені письмові відповіді та направлені поштою за адресою: АДРЕСА_1 , в яких рекомендовано надати документ, що підтверджує реєстрацію місця проживання для можливості отримання направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включенням до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі.
Вказана відповідь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради 03.05.2022 була направлена рекомендованим листом АТ «Укрпошта» за номером відправлення 5008310975019 на поштову адресу позивача: АДРЕСА_3 . 
Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним та таким, яке створює штучні перешкоди у задоволенні потреби в отриманні позивачем догляду на професійній основі, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Вирішуючи спір по суті пред`явлених вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Постановою КМУ від 01.06.2020 № 430 «Про затвердження Порядку підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності» було затверджено Порядок підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності (далі - Порядок № 430).
Цей Порядок визначає процедуру підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду окремим категоріям громадян відповідно до Закону України «Про соціальні послуги» без здійснення підприємницької діяльності.
У цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:
організації, які здійснюють навчання фізичних осіб, - республіканський Автономної Республіки Крим, обласні, Київський та Севастопольський міські центри соціальних служб; громадські об`єднання, міжнародні неурядові організації, благодійні, релігійні організації, установи та організації, що мають досвід роботи з відповідними вразливими групами населення;
навчання фізичних осіб основ догляду - процес формування у фізичних осіб знань, умінь і навичок догляду за окремими категоріями громадян.
Навчання фізичних осіб основ догляду здійснюється відповідними організаціями за типовою програмою для подальшого надання соціальних послуг з догляду вдома особам, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, які є: громадянами похилого віку; особами з інвалідністю; невиліковно хворими, а також хворими, що потребують тривалого лікування, дітьми з інвалідністю; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги.
Типова програма навчання фізичних осіб основ догляду затверджується Мінсоцполітики і передбачає теоретичну, практичну підготовку та складення іспиту.
Організації, які планують здійснювати навчання фізичних осіб, звертаються до управління з питань соціального захисту населення із заявою в довільній формі про можливість здійснення навчання. Управління ведуть облік організацій, які здійснюють навчання фізичних осіб.
Фізичні особи звертаються за місцем проживання/перебування до управління з заявою в довільній формі про включення до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі (далі - перелік). Разом із заявою фізична особа, яка планує надавати послуги з догляду, повинна подати копії документа, що посвідчує особу, реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) та документа, що підтверджує реєстрацію місця проживання.
Управління приймає документи та надає фізичній особі перелік організацій, які здійснюють навчання фізичних осіб. Фізичні особи вибирають організацію з наданого переліку та отримують направлення на навчання.
Фізичні особи, які мають документ про медичну освіту, вважаються такими, що пройшли навчання і можуть надавати соціальні послуги з догляду. Такі особи додатково подають копію документа про медичну освіту.
Надавати послуги з догляду без проходження навчання, але склавши в організації, яка здійснює навчання фізичних осіб, іспит з основ догляду, може: непрацююча фізична особа, яка протягом не менше ніж три місяці до дня звернення із заявою постійно надавала соціальні послуги і якій призначалася щомісячна компенсація.
Після проходження навчання та/або складення іспиту в організації, яка здійснює навчання фізичних осіб, фізичні особи отримують довідку.
Після отримання довідки про проходження навчання/перенавчання фізичні особи протягом п`яти робочих днів надсилають копію такої довідки до управління для включення такої особи до переліку.
Управління веде облік фізичних осіб, які надають послуги з догляду та мають довідку про проходження навчання та/або складення іспиту, для подальшого залучення їх до гадання послуг з догляду.
Враховуючи вищезазначене, особа, яка бажає надавати соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі повинна особисто звернутися до управління із заявою в довільній формі про включення до переліку фізичних осіб, надавши копії документу, що посвідчує особу, реєстраційного номера облікової картки платника податків та документу, що підтверджує реєстрацію місця проживання. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 неодноразово звертався до управління з заявою в довільній формі про включення його до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі без здійснення підприємницької діяльності. 
В заявах ОСОБА_2 зазначав адресу проживання: АДРЕСА_1 , а в паспорті зазначена реєстрація місця проживання: АДРЕСА_2 .
З 01 грудня 2021 року набрав чинності Закон України №1871-ІХ від 05.11.2021 «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі - Закон №1871), який встановив новий порядок реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб.
Зокрема, зазначеним законом відмінено проставлення штампу про реєстрацію місця проживання фізичної особи до документів.
Відповідно до розділу VI Закону №1871 для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до: 1) паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки; 2) паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон; 3) витягу з реєстру територіальної громади.
У разі необхідності підтвердження відомостей про зареєстроване місце проживання органи державної влади, органи місцевого самоврядування з дня запровадження доступу до відомчої інформаційної системи зобов`язані здійснювати перевірку таких відомостей, що внесені до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки. Управління має можливість отримувати інформацію щодо місця реєстрації безпосередньо з інформаційної системи «Реєстр територіальної громади міста Кривого Рогу».
При перевірці відомостей реєстру територіальної громади міста Кривого Рогу про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 було встановлено, що по АДРЕСА_2 , знятий з реєстрації місця проживання 08.11.2013, а за адресою АДРЕСА_1 , не зареєстрований, що підтверджеється відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади від 04.01.2022 №23, від від 04.01.2022 №34.
З матеріалів справи також вбачається, що позивач підтверджує відсутність у її сина – ОСОБА_2 зареєстрованого місця проживання.
ОСОБА_2 управлінням неодноразово були підготовлені письмові відповіді та направлені поштою за адресою: АДРЕСА_1 , в яких рекомендовано надати документ, що підтверджує реєстрацію місця проживання для можливості отримання направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включенням до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі.
Відповідно до статті 2 Закону №1871 реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.
За приписами статті 3 Закону №1871 реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.
Згідно статті 5 Закону №1871 громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.
Тобто, законодавством визначений певний порядок та умови реалізації своїх прав громадянами, та саме невиконання сином позивачки - ОСОБА_2 вимог законодавства щодо обов`язку реєстрації місця проживання заважає у створенні умов для реалізації його права, на порушення якого була подана позовна заява в цій справі.
Вирішення питання про реєстрацію місця проживання сприятиме дотриманню відповідного законодавства та дозволить сину позивачки ОСОБА_2 адресно, своєчасно та не порушуючи законодавства, яке регулює питання підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, отримати направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включенням до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі, а позивачці надасть можливість реалізувати право на отримання соціальних послуг.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 у справі № 215/5830/23.
Відтак, в ході розгляду справи не знайшли підтвердження обставини створення відповідачем перешкод у розгляді заяви позивачки про потребу в наданні соціальних послуг та прийнятті рішення за результатами її розгляду.
Щодо вимоги позивача про встановлення наявності компетенції, суд зазначає наступне.
Компетенцію органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Спори, визначені у п.3 частини першої ст.19 КАС України, можуть виникати внаслідок різного тлумачення суб`єктами владних повноважень законодавства щодо їхньої компетенції на вирішення певних питань у сфері управління. Також спори з приводу компетенції виникають у разі виявлення привласнення повноважень іншого суб`єкта владних повноважень або перевищення власних повноважень.
З огляду на викладене та враховуючи, що позивач у даних правовідносинах не здійснює жодних управлінських функцій та не є суб`єктом владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суд вважає, що вимоги позивача про встановлення наявності компетенції суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах не відповідають завданням Кодексу адміністративного судочинства України та адміністративному судочинству в цілому.
Разом з тим, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 300/4062/21).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
Під компетенційними спорами розуміються спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.
Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб`єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір.
Завданням суду у компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства є розв`язання законодавчої колізії, а також, усунення наслідків дублювання повноважень.
При цьому, позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень, відповідач, своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або у випадку, коли прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.
Означеної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 05.07.2019 у справі №802/833/17-а.
У справі, що розглядається, у позовній заяві позивач просила встановити наявність у відповідача компетенції (повноважень) щодо розгляду її заяви з питань надання соціальних послуг всупереч визначеного Конституцією та законами України способу, визнати таку процедуру протиправною діяльністю та зобов`язати повторно розглянути її заяву.
Таке формулювання позовних вимог та наведених на їх обґрунтування доводів вказує на те, що фактично позивач не погоджується з діями відповідача по розгляду її заяви з питань надання соціальних послуг та домагається в судовому порядку змусити відповідача повторно її розглянути.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 10.12.2024 у справі № 215/1175/24.
За таких обставин, суд доходить висновку, що використання позивачем у позовних вимогах формулювання «встановлення компетенції» не відносить цей спір до числа компетенційних, за відсутності інших обов`язкових для цієї категорії спорів ознак.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору і відсутні докази понесених витрат відповідачем, у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг рад (50083, Дніпропетровська обл. м. Кривий Ріг, вул. Ухтомського, 23, код ЄДРПОУ 03192359) про встановлення наявності компетенції (повноважень) та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець