ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/308/26 Справа № 206/5384/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 січня 2026 року        м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
захисника       Терещенка М. П.
потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
представника потерпілого Ульяненко А. А. 

апеляційну скаргу представника потерпілого — адвоката Богдан Л. М. на постанову Самарського районного суду міста Дніпра від 06 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрите на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, 09.08.2025 року о 14 год. 00 хв. в м. Дніпро, на перехресті вул. Андрія Сахарова та вул. Сарми Соколовського, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Mitsubishi Space Star, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем Tesla Model 3, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого автомобіль Tesla Model 3 продовжив некерований рух і скоїв наїзд на огорожу і автомобіль Nissan, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 та перебував у нерухомому стані. Внаслідок ДТП автомобілі отримали пошкодження, а пасажири автомобіля Tesla Model 3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху.
06.11.2025 року справу щодо ОСОБА_4 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, зазначив, що в діях ОСОБА_1 не вбачається порушення вимог п. 10.1 ПДР, а відтак відсутній і склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 

В апеляційній скарзі представника потерпілого — адвокат Богдан Л. М. просить оскаржену постанову суду скасувати та визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги вказує, що вина ОСОБА_1 повністю доведеною та підтверджується наявними матеріалами справи: протоколом, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 , відеозаписом та фотознімками.
Зазначає, що пояснення ОСОБА_1 щодо того, що він виїжджав на головну дорогу та зупинився, щоб впевнитись у безпечності маневру, не підтверджуються будь-якими доказами. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши потерпілого ОСОБА_2 та його представника — адвоката Ульяненко А. А., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги; потерпілу ОСОБА_3 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника Терещенка М. П., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.
Аналізуючи висновки суду першої інстанції про недоведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в обсязі пред`явленого обвинувачення, суд апеляційної інстанції вважає їх обґрунтованими.
Так, згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
Згідно усталеної практики ЄСПЛ, що знайшла своє відображення зокрема у рішення у справах "Надточій проти України", "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини" та "Лутц проти Німеччини", частина правопорушень, що переслідуються у межах провадження у справах про адміністративні правопорушення на підставі положень КУпАП, мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру, а отже процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності за ними підпадає під визначення «кримінальної» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції та підлягає здійсненню із дотриманням відповідних гарантій, зокрема в частині забезпечення права на захист, доведеності винуватості поза розумним сумнівом, відсутності у суду повноважень щодо виходу за межі пред`явленого особі обвинувачення тощо.
ЄСПЛ у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення ЄСПЛ у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п. 10.1 ПДР України, згідно із якими перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто порушення правил початку руху та маневрування на дорозі. 
Разом із тим, як вбачається з досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mitsubishi Space Star, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Сарми Соколовського та, наблизившись до перехрестя з вул. Андрія Сахарова, по якій рухався автомобіль Tesla Model 3, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , не надав дорогу останньому, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних автомобілів, після якого автомобіль Tesla Model 3 продовжив некерований рух і скоїв наїзд на огорожу і автомобіль Nissan, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 та перебував у нерухомому стані. 
За таких обставин неможливо прийти до ґрунтовного висновку про те, що в діях  ОСОБА_1  вбачається порушення вимог п.10.1 ПДР України, яке б знаходилось в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не вбачається, що зіткнення автомобілів мало місце внаслідок порушення цим водієм правил маневрування на дорозі, передбачених Розділом 10 ПДР, тобто початку руху, перестроювання або будь-якої зміни напрямку руху.
Натомість, згідно із матеріалами справи, зіткнення автомобілів відбулося на нерегульованому перехресті вул. Андрія Сахарова, яка є головною дорогою, по якій рухався автомобіль Tesla Model 3, д.н.з. НОМЕР_2 , та вул. Сарми Соколовського, яка є другорядною дорогою, по якій рухався автомобіль Mitsubishi Space Star, д.н.з. НОМЕР_1 . Відтак не виключається наявність у діях водія ОСОБА_1 порушення інших вимог ПДР, які регулюють порядок проїзду нерегульованих перехресть та надання дороги транспортним засобам, які мають перевагу у русі, втім суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості обговорення даного питання, оскільки згідно із протоколом про адміністративне правопорушення вказані порушення вимог ПДР ОСОБА_1 не інкриміновані, а відтак вони виходять за межі висунутого йому обвинувачення, а отже і за межі судового розгляду. 
При цьому враховується, що суд у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення не вправі змінити фабулу протоколу про адміністративне правопорушення, яка містить виклад обставин події, складу адміністративного правопорушення у якому звинувачується особа, винуватість якої підлягає доказуванню в суді в рамках пред`явленого звинувачення та за обставин, викладених у протоколі, та має надати оцінку обґрунтованості обвинувачення у тому вигляді, в якому воно було висунуте уповноваженим органом держави. Крім того, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки в такому випадку він допускає порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції сторони обвинувачення та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Відтак суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, вважає висновок суду першої інстанції про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в обсязі пред`явленого обвинувачення, законним та обґрунтованим. 
Доводи апеляційної скарги правильності оскарженої постанови суду не спростовують, оскільки в цілому полягають у переоцінці доказів у справі та врахуванні обставин, які виходять за межі обвинувачення.
У зв`язку із вищенаведеним підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника потерпілого — адвоката Богдан Л. М. - залишити без задоволення.
Постанову Самарського районного суду міста Дніпра від 06 листопада 2025 року щодо  ОСОБА_1  за ст. 124 КУпАП, — залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду       А.А. Мазниця