Справа № 344/2052/26 
Провадження № 2-о/344/166/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Атаманюка Б. М.,
секретаря Волощук Є.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,- 
В С Т А Н О В И В: 

Заявник ОСОБА_1 , 03.02.2026 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.02.2026 заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.
Заявник ОСОБА_1 на обґрунтування вимог заяви зазначає, що вона є внутрішньо-переміщеною особою із м. Єнакієво, Донецької області до м. Івано-Франківська. У м. Єнакієво Донецької області, яке на даний час є тимчасово окупованою територією України, вона проживала разом із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 матір заявниці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла та була похована у м. Єнакієво Донецької області. За фактом смерті ОСОБА_2 органами окупаційної адміністрації було видано медичне свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть, однак здійснити державну реєстрацію смерті померлої на підставі вищевказаних документів в силу чинного законодавства не вбачається за можливе, а відтак заявниця вимушена просити встановити факт смерті її матері в судовому порядку.
На підставі наведених обставин, просила суд встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті м. Єнакієво Донецької області, Україна. 
Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні 06.02.2026 року заяву підтримала, додатково пояснила, що проживала у м. Єнакієво Донецької області разом із сім`єю та мамою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Матір померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті м. Єнакієво Донецької області, де і похована. Після того вона разом із сім`єю виїхала із окупованої території через Грузію та є внутрішньо-переміщеною особою у м. Івано-Франківськ. Органами окупаційної адміністрації було видано медичне свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть, однак здійснити державну реєстрацію смерті померлої на підставі вищевказаних документів в силу чинного законодавства не вбачається за можливе. Заяву підтримала.
Заявник ОСОБА_1 у судове засідання 09.02.2026 року не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У поданій заяві просила суд здійснювати розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала, долучила до матеріалів справи копію свідоцтва про одруження.
Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника до суду найдішла заява про здійснення розгляду справи без участі представника заінтересованої особи.
На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимога про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Приписами п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України.
Норми статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, за положеннями частини другої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 06 грудня 2022 року № 1364 установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно яких місто Єнакієво Донецької області, є тимчасово окупованою територією України.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого 01.10.1988 року виконкомом Булавинського госсовета народних депутатів м.Єнакієво, Донецької області, актовий запис про шлюб №80, заявник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ..
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.12).
Згідно довідки від 14.10.2025 №2615-7002328507 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є внутрішньо-переміщеною особою із м.Єнакієве Донецької області до м.Івано-Франківська (а.с.11). 
Відповідно до копії паспорта громадянки України ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , у м. Єнакієве, Донецької області, Україна (а.с.13-16).
Згідно медичного свідоцтва про смерть № С-03174 від 17.09.2025 року та свідоцтва про смерть виданого Єнакієвським міським відділом актів громадянського стану, серії НОМЕР_2 , актовий запис про смерть № 170259930000301236007, виданим 17.09.2025 року - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Єнакієве, Донецької області (а.с.17-18).
Відповідно до листа заявнику ОСОБА_1 відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , оскільки подані документи не відповідають визначеній формі (а.с.19).
Так судом встановлено, що заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Єнакієве, Донецької області, територія якої є окупованою, що позбавляє можливості заявника в установленому законом порядку вирішити питання щодо отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразка.
З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Єнакієве, Донецької області, Україна.
Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України.
Керуючись ст.ст. 4, 76-89, 258-259, 263-265, ч. 4 ст. 268, ч. 5 ст. 272, 273, 293-294, 317, 319 ЦПК України, ст. 144 Сімейного кодексу України,ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву - задовольнити.
Встановити юридичний факт того, що громадянка України – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження м. Єнакієве, Донецької області, Україна, жіночої статі, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Єнакієве, Донецької області, Україна.
Рішення підлягає до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Богдан АТАМАНЮК