Справа № 462/10170/25 

ПОСТАНОВА
Іменем України

15 січня 2026 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №992445 від 02.12.2025 року, ОСОБА_1 , будучи матір?ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконала передбачені ст.150 СК України обов`язки по вихованню сина, що проявилося в тому, що в період з 01.11.2025 року по 16.11.2025 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , байдуже відносилася до побутових обов?язків (прибирання, догляд, годування), чим  ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.
ОСОБА_1 в суді заперечила факт вчинення нею адміністративного правопорушення, зазначивши, що 16.11.2025 року у неї з матір?ю виник побутовий конфлікт, у зв?язку з чим вона викликала працівників поліції. Також зазначила, що її письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, були написані працівником поліції, і вона їх не читаючи підписала, оскільки перебувала і емоційно-нестабільному стані. 
Свідок ОСОБА_3 в суді дала показання, що 16.11.2025 року у неї з дочкою виник побутовий конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 викликала працівників поліції, які в подальшому склали на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП. Зазначила, що її донька належним чином виконує батьківські обов?язки по вихованню сина ОСОБА_2 .
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , показання свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, виходячи з наступного. 
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно з ст.251, 252 КУпАП приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.184 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх або/та неповнолітніх дітей.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Таким чином, за ч.1 ст.184 КУпАП батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав, обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №992445 від 02.12.2025 року, складеного відносно  ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, їй у вину ставиться ухилення від виконання батьківських обов`язківза тих обставин, що вона, не виконала передбачені ст.150 СК України обов`язки по вихованню сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проявилося в тому, що в період з 01.11.2025 року по 16.11.2025 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , байдуже відносилася до побутових обов?язків (прибирання, догляд, годування).
Разом з тим, дослідженням матеріалів справи встановлено, що 16.11.2025 року о 22.27 год. на лінію «102» надійшла заява  ОСОБА_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , у неї з батьками виникла сварка, які з її слів не віддають документів та утримують її.
Суд надає віри поясненням  ОСОБА_1 , даним в суді, оскільки такі узгоджуються з довідкою «Армор» та довідкою про результати проведеної перевірки ІТС ІПНП №29337 від 16.11.2025 року, долученими до матеріалів справи, що у неї виник конфлікт з батьками в ході якого вона здійснила виклик на лінію «102».
Враховуючи наведене, у судовому засіданні не здобуто сукупності належних та допустимих доказів в розумінні ст.251 КУпАП, що  ОСОБА_1 в період з 01.11.2025 року по 16.11.2025 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , байдуже відносилася до побутових обов?язків (прибирання, догляд, годування).
За таких обставин суддя прийняв рішення у справі на підставі наявних доказів, оскільки не вправі взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.
За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, нормативне регулювання та послідовну практику Верховного Суду, вважаю, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення не виключають сумнівів у наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і не можуть бути визнані достовірними, оскільки не ґрунтуються на об`єктивних доказах.
Тому, проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про відсутність у діянні  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.
Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ч.1 ст.247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно  ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя (підпис)
Згідно з оригіналом.
Суддя: С.Ю. Колодяжний