09 лютого 2026 року Єдиний унікальний № 501/4928/25 Провадження № 2/501/819/26

РІШЕННЯ
Іменем України
03 лютого 2026 року        м. Чорноморськ
Чорноморський міський суд Одеської області
у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретаря судових засідань – Дунаєвої Т.В.
номер справи № 501/4928/ 25 провадження 2/501/819/26
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Чорноморську Одеської області цивільну справу за позовною заявою позивача:  ОСОБА_1 до відповідача: ОСОБА_2 предмет та підстава позову про стягнення коштів, -

участь у справі приймав: представник відповідача РВК - адвокат Бондаренко О.М.
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад обставин правовідносин. Позиція сторін.
30 жовтня 2025 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Чорноморського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.
В обґрунтування вимог посилається на наступне. 10 жовтня 2023 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 1600 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути через чотири місяця, тобто до 10 лютого 2024 року, про що власноручно, у присутності свідків, написав розписку.
Під час укладання зазначеного договору були присутні свідки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які своїми підписами підтвердили факт передачі відповідачу ОСОБА_2 грошових коштів, добровільного укладання договору позики та написання відповідачем розписки добровільно без примусу.
Свої зобов`язання позивач виконав надавши у розпорядження відповідачу визначену договором суму , в свою чергу в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання не виконав. Облікова ставка НБУ з 12 вересня 2025 року становить 15,5 %. Офіційний курс гривні до долару США, визначений Національним банком України станом на 23 вересня 2025 року становить 41.3813 гривень.
Таким чином, розмір боргу відповідача на час подання позову згідно офіційного курсу валют становить у гривнах 66 208 гр. (1600 $ х 41,38гр.)
Також позивач просить стягнути 3% річних передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України з наступного розрахунку з урахуванням індексу інфляції, втраченої вигоди, морального збитку станом на час подання позову становить 47 669.76 гривень (1%=16 $ х 3% =48 $, 48 $ х 41.38 гр. = 1986.24 гривень х 24 місяця = 47 669.76 гривен.) Загальна сума боргу = 2752.22 $ чи 113 877.76 гривень
Враховуючи викладене просить, стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики від 10 жовтня 2023 року у розмірі 2752.00 доларів США ,що становить 66208,00 грн., 3% проценти за користування грошима у розмірі 47669,76 грн., судові витрати у розмірі 1211,20 грн.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності за правилами спрощеного позовного провадження, в якому просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечують проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судові засідання не з`явився, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Представник відповідача адвокат Бандаренко О.М. в судовому засіданні зазначив, що відповідач позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення боргу у рощзмірі 1600 .00 доларів США, а у задоволенні вимог згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України просив відмовити.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.
Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року після отримання інформації щодо місця реєстрації (перебування) відповідача позовна заява призначена до розгляду в спрощеному проваджені.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності за правилами спрощеного позовного провадження, в якому просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач у судові засідання не з`явився, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, поважної причини неявки суду не повідомив. Правом на відзив не скористався.
Представник відповідача адвокат Бондаренко О.М. що дії на підставі ордеру № 1264949 від 09 січня 2026 року в судовому засіданні зазначив, що відповідач позов визнає частково, не заперечує щодо стягнення боргу 1600 доларів США, а у задоволенні вимог по ст. 625 Цивільного кодексу України просив відмовити.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За положеннями ст.ст. 13, 43 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Таким чином сторони у справі вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 
10 жовтня 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклади договорі позики за яким , останній отримав 1600.00 доларів США та зобов`язався повернути протягом 4 місяців , тобто 10 лютого2024 року.
Свої зобов`язання позивач виконав надавши у розпорядження відповідача визначену договором грошову суму.
В свою чергу взяті на себе зобов`язання ОСОБА_2 на час розгляду справи не виконав , узяті грошові кошти не повернув.
З наданого позивачем розрахунку: облікова ставка НБУ з 12 вересня 2025 року становить 15,5 %. Офіційний курс гривні до долару США, визначений Національним банком України станом на 23 вересня 2025 року становить 41.3813 гри., розмір боргу відповідача на час подання позову згідно офіційного курсу валют становить у гривнах 66 208 гр. (1600 $ х 41,38гр.)
Також позивачем проведений розрахунок стягнути 3% річних передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України з урахуванням індексу інфляції, втраченої вигоди, морального збитку станом на час подання позову а саме: 47 669.76 гривень (1%=16 $ х 3% =48 $, 48 $ х 41.38 гр. = 1986.24 гривень х 24 місяця = 47 669.76 гривен.) Загальна сума боргу = 2752.22 $ чи 113 877.76 гривень
Мотивувальна частина та застосовані судом правоі норми.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч.1 статті 526 Цивільного кодексу  України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У ч.1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.1 ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором. 
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своїми правовими характеристиками договір позики є реальним, оплатним чи безоплатним договором, на підтвердження якого могла бути надана розписка.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.
З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказувався факт укладення договору позики і його умови. 
Такі правові висновки щодо застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.
Судом встановлено та підтверджено наявними допустимі та належними доказами
що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 письмовий договір позики від 10 жовтня 2023 року підтверджує не лише факт його укладення, а й факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, що також підтверджується окрім розписки , підписами свідків ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 тому суд дійшов обґрунтованого висновку про виникнення між сторонами боргового зобов`язання.
У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на такі особливості виконання грошового зобов`язання: «Грошовою одиницею України є гривня (частина перша статті 99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (частина перша статті 192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України.
Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 Цивільного кодексу України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти.
Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, відповідно до ч.2 ст. 524 Цивільного кодексу України. 
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом ,згідно положень ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України.
Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (частина перша статті 1046, частина перша статті 1049 Цивільного кодексу України; див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16)".
Таким чином, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суми позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Згідно розрахунку позивача станом на час подання позову відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України з відповідача підлягає стягненню 113 877.76 грн. , яка складається (1%=16 $ х 3% =48 $, 48 $ х 41.38 гр. = 1986.24 гривень х 24 місяця = 47 669.76 гривен.) Загальна сума боргу = 2752.22 $ , що в еквіваленті становить 113 877.76 гривень.
Суд також приймає до уваги те, що на момент укладення договорів, сторін влаштовували його умови. Протилежного відповідачем суду не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Висновки суду.
Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, Суд дійшов висновку що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати.
Крім того, стягненню підлягає сума судових витрат сплачена позивачем при зверненні до суду та підтверджена документально, в розмірі 1211,20 грн. відповідно до положень ст. 133, 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 280-283, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 192, 524, 526, 533, 598,599,625, 1046-1050 Цивільного кодексу України, Суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відомості про місце роботи відсутні, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_2 борг за договором позики від 10 жовтня 2023 року у розмірі 2752.00 доларів США ,що становить 66208,00 грн., 3% проценти за користування грошима у розмірі 47669,76 грн., судові витрати у розмірі 1211,20 грн.
Повний текс рішення виготовлено 09 лютого2026 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відомості про місце роботи відсутні, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Головуючий