ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року		Справа № 380/20469/24 пров. № А/857/16047/25	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іберсон Компонентс» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, провадження в якій відкрито за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Іберсон Компонентс» та Львівської митниці на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року (суддя Костецький Н.В., м.Львів, повний текст складено 16 квітня 2025 року), -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іберсон Компонентс» (далі – ТОВ) звернулося до суду з позовом до Львівської митниці (далі – Митниця) в якому просило визнати протиправними та скасувати:
рішення про коригування митної вартості товарів Митниці №UA209000/2024/900495/1 від 12.06.2024;
картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/001926;
рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці №UA209000/2024/900512/2 від 17.06.2024;
картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/001975. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позов задоволено.
Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Митниці на користь ТОВ судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його у відповідних частинах оскаржили сторони, які із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати додаткове рішення суду та прийняти нове, яким вимоги заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити та відповідно відмовити у задоволенні такої заяви повністю.
В апеляційній скарзі ТОВ вказує, що правова допомога, яка надавалась адвокатом по договору про надання правових послуг клієнтом отримана без зауважень та застережень. Понесені позивачем витрати є фактичними, документально підтвердженими та доведеними.
В доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом не належно обґрунтовано співмірність стягнених судових витрат; позивачем не надано детальний розрахунок здійснених витрат часу при наданні правової допомоги; предмет спору у даній категорії справ не є складним, містить один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних тощо.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу Митниці заперечує вимоги такої, вважає рішення суду в оскаржуваній частині законними та обґрунтованими, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. 
Частково задовольняючи заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним і достатнім способом відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу є стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Митниці 3000 грн понесених витрат.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи видно, що 11.04.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просить суд стягнути з Митниці понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500 грн.
Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому зокрема вказано про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу зі складністю справи, оскільки предмет спору у даній категорії справ не є складним, містить один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність процесуальних документів не є важкими.
Як доказ понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача подав до суду:
- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1321059 від 28.10.2024;
- договір про надання правових послуг № 01/02/24 від 05.02.2024, укладений між позивачем та адвокатом Стецьків Н.І. з Додатковою угодою № 1 до Договору від 03.02.2025 року;
- акт приймання-передачі наданих послуг за Договором № 01/02/24 від 05.02.2024 від 08.11.2024 року на суму 7500 грн;
- рахунок на оплату № 02/11 від 08.11.2024;
- платіжну інструкцію № 11160 від 14.11.2024 про оплату 7500 грн за надання правничої допомоги за Договором № 01/02/24 від 05.02.2024.
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Аналіз наведених норм права вказує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, згідно з практикою якого заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Нормами статті 134 КАС визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
До суду першої інстанції відповідачем подавались заперечення щодо заявленого розміру судових витрат.
Разом з тим, відносно ж доводів скаржника про відсутність детальний опису наданих позивачу адвокатом послуг із зазначенням вартості кожної з таких послуг та кількості витраченого адвокатом на їх надання часу, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, оцінюючи зміст зазначених приписів та обставин справи, апеляційний суд виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Статтею 134 КАС також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною п`ятою вказаної статті.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Відтак, відсутність детального опису виконаних робіт із зазначення часу розрахунку таких робіт, не слід вважати достатньою підставою для відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Ознайомившись із актом приймання-передачі наданих послуг за Договором та наведеними у ньому видами наданих послуг, враховуючи заперечення відповідача щодо розміру заявлених судових витрат, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що викладені в оскаржуваному додатковому рішенні про те, що зазначений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7500 грн є завищеним порівняно із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлений позивачем розмір судових витрат на професійну правничу допомогу належно не обґрунтований та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат у зв`язку з чим зазначений розмір підлягає зменшенню на суму 3000 грн.
Таким чином, доводи апеляційних скарг сторін не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іберсон Компонентс» та Львівської митниці залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС. 

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич