П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/19343/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів  – Джабурія О.В.,
                                – Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року, прийняте у складі суду судді Потоцької Н.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування акту службового розслідування, наказів,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати акт службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , який оформлено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27.04.2025 №2371 «Про скасування і перепризначення службового розслідування»;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 27.04.2025 №2371 «Про скасування і перепризначення службового розслідування»;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.05.2025 року №1891 «Про результати службового розслідування», призначеного наказом №2371 від 27.04.2025 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування акту службового розслідування та наказів відмовлено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції було прийнято без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд помилково ототожнив наказ про скасування та перепризначення службового розслідування із належним письмовим рішенням про продовження строку службового розслідування, яке є обов`язковим після спливу місячного терміну, що свідчить про проведення службового розслідування поза межами законних строків та зловживання відповідачем повноваженнями. Апелянт також вважає, що суд, відхиляючи доводи позивача, застосував загальні обов`язки командира роти (ст. 112), не надавши оцінки та не застосувавши спеціальні норми (ст. 87 та ст. 87-1), які покладають обов`язки з контролю за військовослужбовцями, що перебувають на лікуванні в медичних закладах, на посадових осіб медичної служби, що свідчить про недоведеність вини позивача.
Представник відповідача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу з 2022 року в складі військової частини НОМЕР_1 , військове звання - капітан, посада - командир ремонтної роти ремонтно-відновлювального батальйону в/ч НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 має статус «учасник бойових дій», відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується відповідним посвідченням учасника бойових дій, серії НОМЕР_2 від 23 серпня 2024 року.
10.03.2025 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт начальника фінансово економічної служби головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 (вхідний №12505 від 10.03.2025) про виявлення ризику переплати грошового забезпечення за листопад та грудень 2024, старшому сержанту ОСОБА_3 , колишньому командиру 2 відділення розбирально-складальних робіт 1 ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , який не повернувся з лікування.
Факт неповернення з лікування старшого сержанта ОСОБА_4 встановлено службовим розслідуванням (наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» №917 від 05.03.2025).
З 15.04.2024 старший сержант ОСОБА_5 вперше вибув на лікування до комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №31» Харківської міської ради. В подальшому, старший сержант ОСОБА_5 регулярно передавав документи про відпустку для лікування і про потребу подальшого лікування та госпіталізації. Після чергової госпіталізації він надавав документи на чергову відпустку для лікування. Всі підтверджуючі документи, бойовий чисельний склад, в якому відображався статус старшого сержанта ОСОБА_6 , який перебував на лікуванні або у відпустці по лікуванню, регулярно подавалися начальнику штабу ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_7 .
13 листопада 2024 року капітан ОСОБА_8 повідомив старшого сержанта ОСОБА_9 про його зарахування, у зв`язку з тривалим лікуванням, у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , згідно наказу (по особовому складу) командира військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 №314. Після отримання інформації про зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , старший сержант ОСОБА_5 перестав виходити на зв`язок.
Протягом 26 грудня 2024 року капітан ОСОБА_8 намагався додзвонитися до старшого сержанта ОСОБА_9 , але безрезультатно. Про це капітан ОСОБА_8 доповів начальнику штабу ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_7 . Також капітан ОСОБА_8 повідомив, що телефонував матері ОСОБА_4 ОСОБА_10 , яка відповіла, що не володіє інформацією про місцезнаходження сина.
Станом на 01.02.2025 року повідомлень про виписку старшого сержанта ОСОБА_9 з лікувального закладу, як зазначено в пункті 28 розділу XII наказу Міністерства оборони України від 14 жовтня 2024 року №687 від 14 жовтня 2024 року, не надходило. Тому старший сержант ОСОБА_5 , вважався таким, що перебуває на лікуванні.
У зв`язку з чим було встановлено факт переплати грошового забезпечення підлеглому військовослужбовцю ОСОБА_6 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2025року №1340 призначено службове розслідування для з`ясування обставин, причин і умов за фактом надмірної виплати грошового забезпечення старшому сержанту ОСОБА_6 , командиру 2 відділення розбирально-складальних робіт 1 ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , та доручено його проведення офіцеру штабу ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшому лейтенанту ОСОБА_11 .
В зв`язку з тим, що згідно пункту 12 Розділу III Порядку №608 до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування офіцером штабу ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_12 командиру військової частини НОМЕР_1 подано рапорт про скасування та перепризначення службового розслідування призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2025року №1340.
Відповідно до вимог статей 85-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), офіцером групи контролю бойового стресу військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_13 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №2371 від 27.04.2025, проведено службове розслідування для з`ясування обставин, причин і умов за фактом надмірної виплати грошового забезпечення старшому сержанту ОСОБА_6 , командиру 2 відділення розбирально-складальних робіт 1 ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 .
За результатами проведеного службового розслідування складено акт від 08.05.2025 року №12/3/1314.
Згідно пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2025року №1891 «Про результати службового розслідування призначеного наказом №2371 від 27.04.2025року» за неналежне виконання своїх посадових обов`язків та порушення вимог статті 16, статті 112, абзаців 18, 20 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 16 розділу ХІІ наказу МОУ №280 від 15.09.2022, капітана ОСОБА_1 , командира ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Згідно пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1891, за шкоду, завдану державі внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків з обліку особового складу, відповідно до ч. 1, статті 13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у особі військової частини НОМЕР_1 , згідно виявленої в ході проведення вибіркової перевірки суми переплати грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 - в розмірі 54773,07 грн (п`ятдесят чотири тисячі сімсот сімдесят три грн. 07 копійок), утримати в рівних частинах:
27386,54 грн (двадцять сім тисяч триста вісімдесят шість грн 54 копійки) з командира ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 ;
27386,53 грн (двадцять сім тисяч триста вісімдесят шість грн 53 копійки) з начальника штабу - заступника командира ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 .
Вважаючи протиправними накази про перепризначення службового розслідування та про результати службового розслідування, а також Акт  службового розслідування, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи спірні питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, будучи військовою посадовою особою, має обов`язок щодо ведення обліку особового складу ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , що свідчить про правомірність його притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності. Крім того, за висновками суду, наказ про призначення службового розслідування у та Акт службового розслідування  не можуть бути самостійним предметом судового оскарження та не порушують права позивача.
   Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснено правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Законом України від 24.03.1999 №551-XIV Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Отже аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.
При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).
Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку №608, службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі- особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку №608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п.2 розділу V Порядку №608).
Згідно з п.4 розділу V Порядку №608, у резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку №608, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку №608, дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку №608, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Так, фактичні обставини даної справи свідчать, що 15.04.2024 старший сержант ОСОБА_6 , командир 2 відділення 1 ремонтного взводу ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону вперше вибув на лікування до комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №31» Харківської міської ради. В подальшому, старший сержант ОСОБА_6 перебував на лікуванні, зокрема у Військовій частині НОМЕР_3 у період з 20.09.2024 року до 22.11.2024 року, з 23.11.2024 року був виписаний, проте до Військової частини НОМЕР_1 не повернувся.
Вказані обставини були з`ясовані лише у лютому 2025 року після звернення Військової частини НОМЕР_1 до Військової частиниі НОМЕР_3 , після чого було призначено службове розслідування по факту переплати ОСОБА_6 грошового забезпечення за листопад і грудень 2024 року.
Крім того, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 року №314 старшого сержанта ОСОБА_6 з 29.10.2024 року увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 , а також покладено обов`язок щодо обліку особового складу на командира ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 
З Акту службового розслідування вбачається, що було встановлено порушення позивачем вимог статті 16, статті 112, абзаців 18, 20 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 16 розділу ХІІ наказу Міністерства Оборони України №280 від 15.09.2022, а суть дисциплінарного порушення було визначено як неподання позивачем вчасно рапорту про неповернення з лікування старшого сержанта ОСОБА_6 .
Так, абзацами 18, 20 статті 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що командир роти (корабля 4 рангу) зобов`язаний:
проводити огляд та інструктувати військовослужбовців роти перед їх відпусткою, відрядженням і контролювати їх повернення;
вести встановлений облік занять з бойової підготовки та облік особового складу роти (корабля), знати чисельність (наявність і відсутність) особового складу за списком, а також наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів.
Також п. 16 розділу ХІІ «Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 (далі – Інструкція №280), визначено, що командири відділень, взводів, рот, батарей, відповідних їм підрозділів, а також командири підрозділів і служб кораблів (суден) усіх рангів зобов`язані:
1) перевіряти наявність особового складу перед початком маршу, під час привалів і після їх завершення, перед початком, під час та після завершення бойових дій;
2) незалежно від обставин знати про кожного військовослужбовця, що вибув зі строю: причину вибуття, коли, де, за яких обставин це трапилося;
3) щодня і після кожного бою доповідати своєму безпосередньому командиру про наявність і втрати особового складу.
Водночас, колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що вказані приписи Статуту та Інструкції є загальними, та регулюють обов`язки командира роти щодо обліку особового складу перед відпусткою, відрядженням та під час перебування на службі, проте не у період проходження лікування, зокрема стаціонарного за межами військової частини.
Разом із тим, згідно статті 87 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник медичної служби бригади зобов`язаний щотижня особисто контролювати проведення амбулаторного прийому хворих, а також проводити обхід хворих у медичній роті та медичних пунктах батальйонів, контролювати якість надання їм медичної допомоги та лікування, знати стан хворих, що лікуються в медичних пунктах, медичній роті та інших лікувально-профілактичних закладах.
Згідно статті 87-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник медичної служби батальйону зобов`язаний організовувати якісне проведення медичного огляду та обстеження особового складу, особисто брати участь в амбулаторному прийомі, оглядати хворих, що перебувають у медичному пункті і направляються до закладів охорони здоров`я; знати стан хворих, що залишаються в медичному пункті, і контролювати їх лікування; знати стан хворих, що перебувають в інших закладах охорони здоров`я, і періодично їх відвідувати.
Більш того, відповідно до приписів статей 261, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про прибуття військовослужбовців, яких направлено до військового закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули. Начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Аналогічні приписи містить і Інструкція №280.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що до початку лютого 2025 року повідомлень про виписку старшого сержанта ОСОБА_6 з Військової частини НОМЕР_3 , де він проходив лікування, не надходило.
Щодо посилань суду першої інстанції на наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2024 року №314, яким покладено обов`язок щодо обліку особового складу на командира ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає, що по-перше, даний наказ протирічить пункту 32 розділу ХІІ  Інструкції №280, згідно яких облік військовослужбовців, які знаходяться на лікуванні за межами військової частини у закладах охорони здоров`я (установах), ведеться у службі персоналу штабу військової частини (з`єднання, органу військового управління, військового навчального закладу) - шляхом запису до відомостей електронного обліку особового складу відомостей про поранення (травму, контузію, каліцтва), хворобу, найменування закладу охорони здоров`я, до якого військовослужбовця направлено (евакуйовано).
Більш того, навіть якщо вважати, що вказаним наказом було правомірно покладено обов`язок щодо обліку особового складу на командира ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає, що позивач займає посаду командира ремонтної роти ремонтно-відновлювального батальйону, а тому не є ані командиром батальйону, тобто особою, на яку покладено обов`язок щодо обліку особового складу, ані командиром відповідного взводу, тобто безпосереднім командиром відносно старшого сержанта ОСОБА_6 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем не було допущено порушення вимог статті 16, статті 112, абзаців 18, 20 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 16 розділу ХІІ наказу Міністерства Оборони України №280 від 15.09.2022, а тому притягнення його до дисциплінарної відповідальності є протиправним.
Крім того, підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-ІХ від 03.10.2019 року.
Згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди ( ч. 2 ст. 3 Закону № 160-ІХ).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки в межах службового розслідування відповідачем не було належним чином доведено невиконання чи неналежне виконання позивачем обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також його вину у завданні шкоди, колегія суддів вважає протиправним його притягнення до матеріальної відповідальності.
Зазначені обставини, в їх сукупності, свідчать про наявність правових підстав для визнання  протиправними та скасування пунктів 2, 4.2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.05.2025 року №1891 «Про результати службового розслідування, призначеного наказом №2371 від 27.04.2025 року», тобто у частині притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.
Незважаючи на те, що вказаний наказ оскаржується позивачем у повному обсязі, і іншій частині він стосується притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності іншої особи, яка не є позивачем по справі, та не порушують права та інтереси позивача, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Що стосується Акту службового розслідування та наказу від 27.04.2025 №2371 «Про скасування і перепризначення службового розслідування», колегія суддів вважає, що позовні вимоги у цій частині задоволенню також не підлягають, оскільки оскарженню у судовому порядку підлягають рішення, прийнятті за результатами службового розслідування. Наказ про призначення службового розслідування не є індивідуальним актом, що порушує права та інтереси позивача, відповідно його оскарження не може бути самостійною підставою позову. Аналогічно, Акт службового розслідування за своєю сутністю не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні статті 5 КАС України, яке може бути оскаржено до адміністративного суду та не може бути предметом спору в суді, оскільки цей документ не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії та не має обов`язкового характеру, а викладені в них обставини можуть бути підставою для застосування відповідних заходів, проте безпосередньо права позивач не порушують.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі наведеного у сукупності, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосуванні норми матеріального права, при цьому висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року – задовольнити частково. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування акту службового розслідування, наказів – скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати пункти 2, 4.2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.05.2025 року №1891 «Про результати службового розслідування, призначеного наказом №2371 від 27.04.2025 року».
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     О.В. Джабурія

Суддя:                                                                                     Н.В. Вербицька