Справа № 468/2492/25
2/468/134/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
19.01.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участю секретаря судового засідання Рафальської К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу № 468/2225/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №3960716 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в сумі 10 000 грн, строком на 350 днів, з умовою сплати процентів в розмірі 2% в день.
24.12.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» був укладений договір факторингу, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №3960716 від 07.09.2023 року в сумі 46 618,32 грн., з яких: 12 599,92 грн. – тіло кредиту; 34 018,40 грн. – проценти. 
Оскільки відповідач повністю не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в сумі 46 618,32 грн. 
В тексті позову позивач заявив про підтримання позову та розгляд справи за відсутності представника позивача.

Позов надійшов до суду через систему «Електронний суд» 06.11.2025 року.
19.11.2025 року відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, що вказує на відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. 
З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору про надання споживчого кредиту №3960716 від 07.09.2023 року з додатками; копію паспорта споживчого кредиту від 07.09.2023 року; копію додаткового договору від 17.09.2023 року з додатками; копію паспорта споживчого кредиту від 17.09.2023 року; копію правил надання коштів у позику; розрахунок заборгованості; копію повідомлення ТОВ «Пейтек» від 26.12.2024 року; копію повідомлення ТОВ «УПР» від 26.12.2024 року; копію договору факторингу від 24.12.2024 року з додатками; копію платіжної інструкції від 27.12.2024 року; копію реєстру боржників; витяг з реєстру боржників), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що 07.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №3960716 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в сумі 10 000 грн, строком на 350 днів, з умовою сплати процентів в розмірі 2% в день. 
17.09.2023 року між сторонами договору був укладений додатковий договір, відповідно до якого сума кредиту була збільшена на 2600 грн та становила 12 600 грн та загалом протягом строку кредитування підлягали нарахуванню проценти в розмірі 100 280 грн. 
24.12.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» був укладений договір факторингу, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №3960716 від 07.09.2023 року в сумі 46 618,32 грн., з яких: 12 599,92 грн. – тіло кредиту; 34 018,40 грн. – проценти. 

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За такого укладення договору в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора прирівнюється до укладення договору в письмовій формі.
При цьому позивач надав відповідні докази укладення кредитором з відповідачем такого договору в електронній формі (кредитний договір з додатками, додатковий договір, паспорт споживчого кредиту; повідомлення ТОВ «Пейтек» від 26.12.2024 року та повідомлення ТОВ «УПР» від 26.12.2024 року).

Позивач вказує, що заборгованість відповідача перед ним становить 46 618,32 грн., з яких: 12 599,92 грн. – тіло кредиту; 34 018,40 грн. – проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, тому його заборгованість має бути стягнута на користь нового кредитора. 

За такого, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту по вказаному вище договору в сумі 12 599,92 грн. 

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за вказаним вище договором, то суд доходить таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 

Разом з тим Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, (далі - Закон України №3498-IX) ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнена частиною 4, у якій зазначена формула розрахунку денної процентної ставки за споживчим кредитом, та частиною 5, у якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Також у п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.
Разом з тим у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 зазначено, що згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
В даній справі проценти за кредитним договором нараховуються, в тому числі, після набрання чинності Законом України №3498-ІХ, а тому умови договору мали бути визначені з урахуванням норм п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та розмір денної процентної ставки у відповідні періоди повинен відповідати описаним вище положенням вказаного закону.
Отже проценти за кредитним договором №3960716 від 07.09.2023 року з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» і п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не повинні перевищувати 1,5% в день з 22.04.2024 року по 19.08.2024 року включно та 1% в день з 20.08.2024 року по 22.08.2024 року включно (в межах розрахунку до позову).
Між тим, з розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви вбачається, що у період з 07.09.2023 року по 21.04.2024 року включно проценти розраховувались в розмірі 2% в день та становили 3023,63 грн.
При цьому, з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» та позовних вимог, сума нарахованих процентів у період з 22.04.2024 року по 22.08.2024 року підлягає перерахунку. За період з 22.04.2024 року по 19.08.2024 року включно проценти становлять 22 680 грн (12 600 х 1,5% х 120 днів). За період з 20.08.2024 року по 22.08.2024 року включно проценти становлять 378 грн (12 600 х 1% х 3 дні). 
За такого, загальна сума нарахованих процентів за договором становить 26 081,63 грн (3023,36 + 22 680 + 378). 

За таких обставин, суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3960716 від 07.09.2023 року в сумі 38 681,55 грн., з яких 12 599,92 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 26 081,63 грн. – заборгованість по процентам.

Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 83%, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2010,59 грн. (2422,40 грн. х 83 %). 

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» в рахунок погашення заборгованості за договором №3960716 від 07.09.2023 року 38 681 (тридцять вісім тисяч шістсот вісімдесят одну) гривню 55 копійок.

В задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за договором №3960716 від 07.09.2023 року в більшому розмірі – відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» 2010 (дві тисячі десять) гривень 59 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошене скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (бульвар Вацлава Гавела, 6 м. Київ, ідентифікаційний код 37616221);
Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складене 23.01.2026 року. 

суддя: