УХВАЛА

26 листопада 2025 року 
м. Київ

справа № 320/22981/24
адміністративне провадження № К/990/45813/25 
Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е., 
перевіривши касаційну скаргу Антимонопольного комітету України
на рішення Київського окружного адміністративного суду  від 08 жовтня 2024 року     
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року
у справі № 320/22981/24 за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Антимонопольного комітету України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, -
УСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося в Київський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Антимонопольного комітету України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , у якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель №6863-р/пк-пз від 17 квітня 2024 року, яким зобов`язано АТ "Укргазвидобування" внести зміни до тендерної документації за процедурою закупівлі - "С_24Т-155_ДК 021:2015 - 39510000-0 - Вироби домашнього текстилю (Штори, портьєри, кухонні штори та тканинні жалюзі)", оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу за №UA-2024-04-05-006696-а, з метою усунення порушень, зазначених у мотивувальній частині цього рішення.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду  від 08 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель №6863-р/пк-пз від 17.04.2024, яким зобов`язано АТ «Укргазвидобування» внести зміни до тендерної документації за процедурою закупівлі - «С_24Т-155 ДК 021:2015 - 39510000-0 - Вироби домашнього текстилю (Штори, портьєри, кухонні штори та тканинні жалюзі)», оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу за №UA-2024-04-05-006696-а, з метою усунення порушень, зазначених у мотивувальній частині цього рішення.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу до Верховного Суду.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстави касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Так скаржник вказує про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме відсутній висновок Верховного Суду щодо меж дискреції Замовника при встановленні вимог до формування ціни пропозиції, коли ці вимоги змушують учасника-неплатника ПДВ включати до ціни податок, який він не сплачує, розгляд в касаційному порядку даної справи встановить, чи є вимога Замовника про "приведення цінової пропозиції до рівних умов з учасниками-платниками ПДВ" шляхом додавання 20% ПДВ до ціни неплатника ПДВ - дискримінаційною та такою, що суперечить Податковому кодексу України та принципам Закону про публічні закупівлі (зокрема, статті 5 Закону).
Ключовим питанням в даній справі є те що спірна вимога Замовника створює правову колізію:
- якщо неплатник ПДВ додає 20% (які він не сплачує), він фактично збільшує свій прибуток на 20%, що викривляє економічну суть його пропозиції та порушує принцип максимальної економії;
- якщо неплатник ПДВ не додає 20%, його пропозиція відхиляється, що є прямою дискримінацією.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права  (пункт, частина, стаття)  судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.
З огляду на вищезазначене, посилаючись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, скаржник має вказати конкретну норму права  (пункт, частина, стаття), яку було застосовано неправильно, однак з касаційної скарги є незрозумілим щодо якої норми права  відсутній висновок Верховного Суду. Так скаржник лише ставить запитання стосовно меж повноважень Замовника при встановленні вимог до формування ціни пропозиції у тендерній документації, що не є належною підставою для звернення до Верховного Суду.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України, 
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення Київського окружного адміністративного суду  від 08 жовтня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі № 320/22981/24 за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Антимонопольного комітету України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали направити скаржнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    В. Е. Мацедонська