Справа № 128/3875/25 
Провадження № 33/801/1275/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2025 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу   ОСОБА_1   на постанову Вінницького районного суду Вінницькоїобласті від 20 листопада 2025 року в справі про притягнення   ОСОБА_1    до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Постановою Вінницького районного суду Вінницькоїобласті від 20 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати його невинуватим у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі.
У скарзі зазначає, що він та його захисник перебувають у Київській області та м. Києві, а тому вони не змогли прибути у судові засідання, які призначалися судом на такий час, щоб унеможливити фізичне прибуття сторони захисту до суду. При цьому, судом було відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції. Що стосується огляду на стан алкогольного сп`яніння, то він не був згодний проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а наполягав разом зі своїм адвокатом на відвідуванні лікарні, проте поліцейський ввів його в оману, коли вони їхали до лікарні без його адвоката, вказавши що огляд в лікарні проводиться за допомогою такого ж самого приладу – «Драгер ARLM». Озвучивши про відсутність необхідності у відвідуванні лікарні через те, що там такий самий прилад виміру і аналізи в лікарні для встановлення стану алкогольного сп`яніння не беруть, він лише повторив слово в слово зазначене поліцейським. Йому не повідомляли його права, у наданні йому правової допомоги йому було відмовлено. Свідок у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначений. Йому не було запропоновано надати пояснення. На відео не зафіксовано чіткі показники приладу Драгер ARLM», час фіксації взагалі не видно. Він не вживав алкогольних напоїв, а приймав ліки. Він є діючим військовослужбовцем, здійснює виконання бойових розпоряджень в зоні бойових дій і є водієм відповідно до своєї військової посади. Враховуючи це, працівники поліції мали врахувати вказані обставини, як виняткові, і не мали застосовувати до нього, як військовослужбовця, відповідних санкцій, як до цивільної особи. Поліцейські мали повідомити про відповідне правопорушення військову службу правопорядку та або спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони і викликати їх для фіксації правопорушення, чого зроблено не було. Під час застосування газоаналізатора було виявлено алкоголь на рівні технічної похибки, що є в межах допустимих норм та не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності. Поліцейським у порушення вимог ст. 276 КУпАП справу розглянуто на місці зупинки транспортного засобу, чим порушено права скаржника.
У судове засідання, призначене на 15 грудня 2025 року, ОСОБА_1 та адвокат Назаренко І.С. не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
12 грудня 2025 року від адвоката Назаренко І.С. надійшло клопотання, в якому вона просить відкласти судове засідання на іншу дату з тих підстав, що вона та ОСОБА_1 перебувають у місті Києві. Визначений час судового засідання унеможливлює прибуття сторони скаржника через діючий по всій території України воєнний стан та наявну комендантську годину. Також зазначила, що в неї вже є призначені судові засідання в місті Києві. Під час прийняття рішення про відкладення розгляду справи на іншу дату заявник просив врахувати дати, на які представник скаржника вже має інші судові засідання: 16 грудня 2025 року, 17 грудня 2025 року, 19 грудня 2025 року, 26 грудня 2025 року, 26 січня 2026 року, 29 січня 2026 року, а також бажаний час судового засідання після 10 години.
У ч. 6 ст. 294 КУпАП зазначено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Апеляційний суд бере до уваги, що судову повістку отримано адвокатом Назаренко І.С., як захисником Перевозчикова М.О., в електронному кабінеті 06 грудня 2025 року.
Про намір приймати участь у судовому засіданні безпосередньо у приміщенні Вінницького апеляційного суду і про неможливість прибути до суду на призначений час з моменту отримання захисником судової повістки із визначеною судом датою та часом судового засідання ні Перевозчиков М.О., ні його адвокат не повідомляли.
Крім цього, ні Перевозчиков М.О., ні його адвокат не були позбавлені можливості заявити клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а також надати письмові пояснення, як доповнення до апеляційної скарги, яка і так є зрозумілою. Адвокат не підтвердив факт призначення в цей день інших судових засідань у м. Києві.
Беручи до уваги строк розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, з яким обізнаний адвокат, та враховуючи викладені вище обставини, апеляційний суд розцінює причини неявки ОСОБА_1 та його захисника як неповажні, у зв`язку з чим підстави для відкладення розгляду справи відсутні, а відтак в силу ст. 294 КУпАП апеляційний суд ухвалив розгляд справи здійснювати у відсутність Перевозчикова М.О. та його захисника.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №463617, складеного інспектором 1 взводу 2 роти 1 БУПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Колосюк М.І., 24 вересня 2025 року об 11 год. 46 хв. в селищі Стрижавка, на автомобільній дорозі М21 297 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан сп?яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу Драгер ARLM-0449 на місці зупинки при безперервній відеофіксації, результат позитивний – 0,61 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).
Цифровий показник приладу «Drager Alcotest 7510» становить 0,61 ‰, що відображено у роздрукованих на папері показниках спеціального технічного засобу та зафіксовано в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4,5).
У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена матеріалами справи.
Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Висновок суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що він не був згодний проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а наполягав разом зі своїм адвокатом на відвідуванні лікарні, проте поліцейський ввів його в оману, вказавши що огляд в лікарні проводиться за допомогою такого ж самого приладу – «Драгер ARLM». Озвучивши про відсутність необхідності у відвідуванні лікарні через те, що там такий самий прилад виміру і аналізи в лікарні для встановлення стану алкогольного сп`яніння не беруть, він лише повторив слово в слово зазначене поліцейським.
Вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,у закладі охорониздоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.
У пункті 3 вказаного Порядку зазначено, що огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до пункту 6, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобувід проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а вразі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).
Вказані вище доводи щодо згоди на проведення огляду в закладі охорони здоров`я і введення в оману ОСОБА_1 зазначав і в суді першої інстанції.
Відхиляючи вказані доводи суд першої інстанції виходив з того, що вони спростовуються долученим до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №463617 від 24 вересня 2025 року відеозаписом з бодікамери, на якому зафіксовано, як працівники поліції зупинили автомобіль, яким керував  ОСОБА_1 , через перевищення швидкості, після чого у  ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкірного покриву обличчя, про що  ОСОБА_1 працівником поліції одразу повідомлено. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння, особа, яка перебувала із  ОСОБА_1 у транспортному засобі (як потім з`ясувалося його адвокат), зазначила, що вони погоджуються пройти огляд на стан сп`яніння лише у закладі охорони здоров`я, після чого працівник поліції попросила  ОСОБА_1 пройти у службовий автомобіль для доставлення його у заклад охорони здоров`я. Під час руху службового транспортного засобу, у якому перебували два працівники поліції та  ОСОБА_1 , працівник поліції зазначив, що можна пройти огляд на стан сп`яніння на місця зупинки транспортного засобу, після чого  ОСОБА_1 подзвонив до свого адвоката та зазначив про можливість проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, а також виявив своє власне бажання на проходження такого огляду, мотивуючи це тим, що вони поспішають і доставлення його до закладу охорони здоров`я займе багато часу. В подальшому службовий транспортний засіб став на узбіччі дороги. Після цього працівниками поліції було роз`яснено  ОСОБА_1 правила користування приладом «Драгер» та надано можливість обрати мундштук, який перед проходженням тестування знаходився в герметично запакованому середовищі.  ОСОБА_1 при цьому зазначив, що пив пігулки від тиску та сироп від кашлю. Після проведення огляду працівники поліції оголосили результат приладу «Драгер», а саме: 0,61 проміле.  ОСОБА_1 заперечень не висловлював, лише запитував у адвоката, що йому робити, погоджуватися, чи ні, на що адвокат зазначила, що вона б здала кров, але вирішувати йому. Після цього працівником поліції у повному обсязі роз`яснено  ОСОБА_1 права та повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Суд зазначив, що під час спілкування з працівниками поліції була присутня адвокат Назаренко І.С., яка могла безперешкодно надавати правничу допомогу  ОСОБА_1 . Однак з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з бодікамери установлено, що адвокат Назаренко І.С. лише зазначила, що не довіряє приладу «Драгер». Водночас  ОСОБА_1  самостійно прийняв рішення про відсутність доцільності їхати у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. З відеозапису з бодікамери судом не установлено застосування щодо  ОСОБА_1 будь-якого примусу чи інших неправомірних дій, які б зумовили його відмову їхати у заклад охорони здоров`я. 
Встановлені із відеозапису судом першої інстанції обставини та наведені вище висновки  ОСОБА_1 в апеляційній скарзі жодним чином не спростовані, він лише знову наводить ті самі доводи, яким судом першої інстанції була надана відповідна оцінка.
Доводи апеляційної скарги з приводу введення його в оману щодо проведення огляду в закладі охорони здоров`я за допомогою приладу «Драгер» відхиляються апеляційним судом, оскільки у пункті 10 згаданого вище Порядку №1103 зазначено, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Таким спеціальним технічним засобом і є прилад «Drager Alcotest».
ОСОБА_1 зазначає, що на відео не зафіксовано чіткі показники приладу «Драгер ARLM», час фіксації взагалі не видно. 
Разом з тим, за результатами проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 було озвучено результат приладу «Драгер», а саме 0,61 проміле.
Вказаний результат зазначений також у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів і в роздруківці приладу «Драгер», у яких ОСОБА_1 під підпис ознайомлений з результатами огляду.
Також ОСОБА_1 зазначає, що він є діючим військовослужбовцем, здійснює виконання бойових розпоряджень в зоні бойових дій і є водієм відповідно до своєї військової посади. Враховуючи це, працівники поліції мали врахувати вказані обставини, як виняткові, і не мали застосовувати до нього, як військовослужбовця, відповідних санкцій, як до цивільної особи. Поліцейські мали повідомити про відповідне правопорушення військову службу правопорядку та або спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони і викликати їх для фіксації правопорушення, чого зроблено не було.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції врегульований статтею 266-1 КУпАП.
Зі змісту вказаної статті слідує, що визначений нею порядок застосовується до військовослужбовців Збройних Сил України, якщо вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Вказане визначено  також і в Порядку направлення військовозобов`язаних  та резервістів  під час  проходження зборів,  а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи  іншого сп`яніння  або щодо перебування під  впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення  такого огляду,  затвердженого постановою  Кабінету Міністрів  України від 12 січня 2024 року № 32.
За обставин даної справи, ОСОБА_1 було зупинено 24 вересня 2025 року о 11 год. 46 хв.. Як зазначено ним у письмовому клопотанні, поданому суду першої інстанції, він їхав разом зі своїм адвокатом з судового засідання Вінницького апеляційного суду.
Доказів того, що в цей день (час) ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби останнім надано не було.
Відтак, поліцейським на законних підставах було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП «відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».
Посилання скаржника на те, що відповідно до технічних характеристик приладу «Драгер ARLM-0449», що розташовані на офіційному сайті виробника, границі допустимої похибки можуть складати +-0,042 проміле в діапазоні від 0 до 0,84 проміле не спростовує висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки беручи до уваги фактичний результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру, зафіксований на рівні 0,61%, який за відніманням значення похибки  становитиме 0,56 (0,61 - 0,042) проміле алкоголю в крові, що знаходиться поза межами допустимого рівня (0,2 проміле).
Незрозумілими є доводи апеляційної скарги з приводу того, що поліцейським у порушення вимог ст. 276 КУпАП справу розглянуто на місці зупинки транспортного засобу, оскільки відповідно до ст. 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не повідомляли про його права і про те, що йому було відмовлено у наданні правової допомоги, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП» міститься підпис водія ОСОБА_1 ..
Стаття 268 КУпАП визначає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
ОСОБА_1 не був позбавлений можливості під час розгляду справи у суді користуватися правовою допомогою адвоката, а відстань його місцезнаходження та знаходження його захисника не свідчить про неможливість явки до суду, у разі бажання сторони захисту приймати участь у судовому засіданні.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що він та його захисник перебувають у Київській області та м. Києві, а тому вони не змогли прибути у судові засідання, які призначалися судом першої інстанції на такий час, щоб унеможливити фізичне прибуття сторони захисту до суду. При цьому, судом було відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції. 
Разом з тим, суд першої інстанції у постанові мотивував свій висновок в частині розгляду справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і такий висновок скаржником жодним чином не спростований. 
Не зважаючи на це, ОСОБА_1 не здійснив належних дій для явки і до суду апеляційної інстанції.
Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування постанови суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 20 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало