ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

03 лютого 2026 року	Справа №160/33294/25 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеси О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 2, ГУ ПФУ у Миколаївській області), в якій позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області «Про відмову у призначенні пенсії» №046050022261 від 07.11.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити з 30.10.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пенсію незалежно від віку за Списком №1 згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, зарахувавши при цьому до загального страхового стажу та до провідних професій (20 років) згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: періоди роботи в АТ «Криворізький залізорудний комбінат» 27.12.2003 (підземним гірником з повним робочим днем, не провідні професії, ПКМ №202 від 31.03.1994), 28.10.2004 (учнем підземного прохідника, провідні професії), 16.06.2017 (прохідником, провідні професії), періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Олов`яна рудна компанія» з 24.06.2017 по 28.05.2018 ( 11 міс. 5 днів ) прохідником повний робочий день в підземних умовах, з 29.09.2018 по 30.07.2019 (10 міс. 1 день) прохідником повний робочий день в підземних умовах, з 06.12.2019 по 23.10.2020 (10 міс. 18 днів) машиністом бурової установки повний робочий день під землею, до провідних професій (20 років) згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши при цьому до провідних професій (20 років) згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи в 18.12.2023 по 14.08.2024 ( 7 міс. 28 днів ) у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХРД-БУД» прохідником з повним робочим днем в підземних умовах, зарахувавши при цьому до загального страхового стажу період навчання з 01.01.2004 по 15.01.2004 (16 днів) у Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплачувати з 30.10.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пенсію незалежно від віку за Списком №1 згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 жовтня 2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії незалежно від віку на пільгових умовах за Списком №1, за результатами якої ГУ ПФУ в Миколаївській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 046050022261 від 07.11.2025 року, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на підземних роботах. Відмову відповідача 2 у призначенні позивачу пільгової пенсії за віком за Списком №1 незалежно від віку у розмірі 80% від його заробітної плати як шахтарю, ОСОБА_1 вважає протиправною, оскільки записами у трудовій книжці НОМЕР_2 , довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, трудовою книжкою НОМЕР_3 російської федерації, довідками, уточнюючими особливий характер роботи, необхідний для призначення пільгової пенсії, картою спеціальних оцінок умов праці робочого місці, підтверджено наявність необхідного стажу для призначення йому пільгової пенсії за віком за Списком №1. Наголошував на тому, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. Окрім того, основним документом для підтвердження наявного трудового стажу особи є трудова книжка, а подання уточнюючих характер роботи довідок необхідне лише у разі відсутності у ній належних записів. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що він має право на призначення пенсії незалежно від віку в розмірі 80 відсотків заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Зауважив, що він звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії 30.10.2025 року, тому пенсія має бути призначена з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 30.10.2025 року.
Ухвалою суду від 01.12.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
В ухвалі суду від 01.12.2025 року відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідно до ч. 5 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до п. 37 підрозділу 2 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
Відповідно до п. 17 підрозділу 1 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зареєстроване в Електронному кабінеті Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи". 
Ухвала суду від 01.12.2025 року, якою відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 1 - 01.12.2025 року 21:35, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Копія позовної заяви та додатками була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 1 – 21.11.2025 року 03:04, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Однак Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області правом на надання відзиву не скористалось.
Від відповідача 2 – ГУ ПФУ в Миколаївській області, через систему "Електронний суд" на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача не погоджується з позовними вимогами, зазначає про їх безпідставність та в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Відзив обґрунтовано тим, що 07.11.2025 року за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто заяву від 30.10.2025 та додані до неї документи та прийнято рішення N8 046050022261 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу на підземних роботах. Зауважив, що на підставі доданих до заяви про призначення пенсії документів та даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача з урахуванням кратності склав 37 років 05 місяців 07 днів (в тому числі додатково за 17 повних років на підземних роботах). Стаж роботи на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 (25 років), згідно із Роз`ясненням № 8, становить 23 роки 08 місяців 24 дні. До страхового стажу не зараховано періоди: навчання з 01.01.2004 по 15.01.2004, згідно з дипломом НОМЕР_4 від 18.01.2004 та додатком до диплому, оскільки особи, які навчаються, з 01.01.2004 не підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; роботи на території російської федерації з 24.06.2017 по 28.05.2018, з 29.09.2018 по 30.07.2019 та з 06.12.2019 по 23.10.2020, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 23.06.2017, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991. До пільгового стажу на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч.3 ст. 114 Закону №1058-ГУ (20 років) не зараховано періоди роботи: на території російської федерації з 24.06.2017 по 28.05.2018, з 29.09.2018 по 30.07.2019 та з 06.12.2019 по 23.10.2020, згідно з довідками уточнюючими особливий характер роботи необхідний для призначення пільгової пенсії від 31.07.2019 № 918 та від 23.10.2020 № 1519, виданими "российская федерация Хабаровского Края АО "Оловянная рудная компания" рос" (мовою оригіналу), оскільки періоди роботи не зараховано до страхового стажу; в Новоконстянтинівській шахті ДП "СХІД ГЗК" з 18.12.2023 по 14.08.2024, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.10.2025 № 56, виданою ТОВ "ХРД-БУД", оскільки відсутній підпис начальника відділу кадрів. Не підтверджено документально право інспектору з кадрів на підпис довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком. Крім того, відсутня інформація щодо реорганізації/перейменування підприємства. Отже, правові підстави для зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового та пільгового стажу, на думку відповідача 2, відсутні. Зауважив, що з урахуванням дискреційних повноважень Пенсійного фонду України та його територіальних підрозділів, втручання до яких з боку суду є неприпустимим, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача або зарахувати стаж. Відтак, відповідач 2 вважає вимоги позовної заяви такими, що не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість, а дії відповідача - такими, що в повному обсязі відповідають нормам чинного законодавства.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.10.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії, в якій просив призначити йому з 30.10.2025 року пенсію на пільгових умовах за Списком №1 незалежно від віку, відповідно до ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.1, ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», у розмірі 80 відсотків від його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. У заяві позивач зазначив, що заява подана з підстав наявності у нього пільгового стажу з повним робочим днем в підземних умовах за Списком 1 за провідними професіями більше ніж 20 років.
Звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Миколаївській області.
За результатами розгляду вищевказаної заяви про призначення пенсії позивачу, ГУ ПФУ в Миколаївській області було прийнято Рішення про відмову у призначенні пенсії №046050022261 від 07.11.2025 року.
В оскаржуваному рішенні зазначено: 
"Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 30.10.2025. Вік заявника 41 рік 09 місяців…
Страховий стаж особи становить 37 років 05 місяців 07 днів (в тому числі додатково за 17 повних років на підземних роботах).
Стаж роботи на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч.3 ст. 114 Закону № 1058- IV (25 років), згідно із Роз`ясненням № 8, становить 23 роки 08 місяців 24 дні, в тому числі:
- стаж на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058- IV (25 років) становить 01 рік 03 місяці 08 днів:
- стаж роботи за провідними професіями на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058- IV (20 років) становить 16 років 03 місяць 28 днів (в пільговому обчисленні — 20 років 04 місяців 28 днів);
- навчання за фахом становить 02 роки 0 місяців 18 днів.
Результати розгляду наданих документів, доданих до заяви:
- до страхового стажу не зараховано періоди:
навчання з 01.01.2004 по 15.01.2004, згідно з дипломом НОМЕР_4 від 18.01.2004 та додатком до диплому, оскільки особи, які навчаються, з 01.01.2004 не підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню (ст. 11 Закону № 1058- IV);
роботи на території російської федерації з 24.06.2017 по 28.05.2018, з 29.09.2018 по 30.07.2019 та з 06.12.2019 по 23.10.2020, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 23.06.2017, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991;
- до пільгового стажу на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч. З ст. 114 Закону № 1058-ІУ (20 років) не зараховано періоди роботи:
на території російської федерації з 24.06.2017 по 28.05.2018, з 29.09.2018 по 30.07.2019 та з 06.12.2019 по 23.10.2020, згідно з довідками уточнюючими особливий характер роботи необхідний для призначення пільгової пенсії від 31.07.2019 № 918 та від 23.10.2020 № 1519, виданими "российская федерация Хабаровского Края АО "Оловянная рудная компания" рос" (мовою оригіналу), оскільки періоди роботи не зараховано до страхового стажу;
в Новоконстянтинівській шахті ДП "СХІД ГЗК" з 18.12.2023 по 14.08.2024, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.10.2025 № 56, виданою ТОВ "ХРД-БУД", оскільки відсутній підпис начальника відділу кадрів. Не підтверджено документально право інспектору з кадрів на підпис довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком. Крім того, відсутня інформація щодо реорганізації/перейменування підприємства. 
Заявник працює.
На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.
Висновок: відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІУ в зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на підземних роботах."
Вважаючи протиправним рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 №046050022261 від 07.11.2025 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003 р. (далі - Закон України №1058-IV).
Відповідно до ст.1 Закону України №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно з ч.1 ст.114 Закону України №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до ч.3 ст.114 Закону України №1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Частиною 5 ст.114 Закону України №1058-IV визначено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України №1058-VI страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч.2 ст.24 Закону України №1058-VI страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України №1058-VI страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. 
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 4 ст.24 Закону України №1058-VI передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із статтею 62 Закону України №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі – Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Судом встановлено, що відповідно до диплома кваліфікованого робітника НОМЕР_4 та додатка до нього, ОСОБА_1 навчався з 01.09.2000 року по 15.01.2004 року у Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї за професією прохідник, машиніст електровоза; електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування.
Згідно з записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , позивач:
- з 13.09.2001 року по 27.06.2002 року працював у ВАТ «Кривбасзалізрудком» підсобним робітником другого розряду на шахті Леніна на час проходження виробничої практики;
- з 19.09.2002 року по 27.12.2003 року працював у ВАТ «Кривбасзалізрудком» підземним гірником другого розряду на шахті Леніна на час проходження виробничої практики, з повним робочим днем в підземних умовах,;
- з 28.04.2004 року працював у ВАТ «Кривбасзалізрудком» на посаді підземного учня прохідника другого розряду за ділянку ГКР №1, тимчасово строком на 6 місяців, з повним робочим днем в підземних умовах;
- з 29.10.2004 року переведений підземним прохідником 4-го розряду на ділянку ГКР №3, з повним робочим днем в підземних умовах;
- 10.03.2005 року переведений підземним прохідником 4-го розряду на ділянку ГКР №3 проходки ш.ім. Леніна, з повним робочим днем в підземних умовах;
- 17.06.2013 року переведений підземним прохідником 4-го, зайнятим повний робочий день в підземних роботах, дільниці ГКР №1 проходки ш. ім. Леніна шахтобудівельного управління, де пропрацював по 16.06.2017 року;
- з 29.09.2021 року по 13.12.2023 року працював у Приватному акціонерному товаристві «Суха Балка» на посаді прохідника з повним робочим днем в підземних умовах;
- з 18.12.2023 року по 14.08.2024 року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХРД-БУД» на посаді прохідника з повним робочим днем в підземних умовах;
- з 25.09.2024 року по теперішній час працює у Приватному акціонерному товаристві «Суха Балка» на посаді прохідника з повним робочим днем в підземних умовах.
Окрім того, згідно із записами у трудовій книжці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_5 , позивач:
- з 24.06.2017 року по 28.05.2018 року працював прохідником 4 розряду у Відкритому акціонерному товаристві «Олов`яна рудна компанія» у росії, Хабаровський край, у місцевості, прирівняній до районів крайньої півночі, з повним робочим днем під землею;
- з 29.09.2018 року по 30.07.2019 року працював прохідником 4 розряду у Відкритому акціонерному товаристві «Олов`яна рудна компанія» у росії, Хабаровський край, у місцевості, прирівняній до районів крайньої півночі, з повним робочим днем під землею;
- з 06.12.2019 року по 23.10.2020 року працював машиністом бурової установки 5 розрядку, повний робочий день під землею у Відкритому акціонерному товаристві «Оловяна рудна компанія» у росії, Хабаровський край, у місцевості, прирівняній до районів крайньої півночі, з повним робочим днем під землею.
Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії стало те, що у позивача, на думку відповідача 2, відсутній необхідний стаж, оскільки відповідачем 2 не зараховано:
- до страхового стажу позивача:
навчання з 01.01.2004 по 15.01.2004, згідно з дипломом НОМЕР_4 від 18.01.2004 та додатком до диплому, оскільки особи, які навчаються, з 01.01.2004 не підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню (ст. 11 Закону № 1058- IV);
роботи на території російської федерації з 24.06.2017 по 28.05.2018, з 29.09.2018 по 30.07.2019 та з 06.12.2019 по 23.10.2020, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 від 23.06.2017, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991;
- до пільгового стажу на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч.3 ст. 114 Закону № 1058-ІV (20 років) не зараховано періоди роботи:
на території російської федерації з 24.06.2017 по 28.05.2018, з 29.09.2018 по 30.07.2019 та з 06.12.2019 по 23.10.2020, згідно з довідками уточнюючими особливий характер роботи необхідний для призначення пільгової пенсії від 31.07.2019 № 918 та від 23.10.2020 № 1519, виданими "российская федерация Хабаровского Края АО "Оловянная рудная компания" рос" (мовою оригіналу), оскільки періоди роботи не зараховано до страхового стажу;
в Новоконстянтинівській шахті ДП "СХІД ГЗК" з 18.12.2023 по 14.08.2024, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.10.2025 №56, виданою ТОВ "ХРД-БУД", оскільки відсутній підпис начальника відділу кадрів. Не підтверджено документально право інспектору з кадрів на підпис довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком. Крім того, відсутня інформація щодо реорганізації/перейменування підприємства. 
Водночас, позивач у позовній заяві не погоджується з тим, що:
до його загального страхового стажу не зараховано період навчання з 01.01.2004 по 15.01.2004 (16 днів) у Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї;
до його загального страхового стажу та до провідних професій (20 років) згідно із ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не зараховано: 
- періоди роботи в АТ «Криворізький залізорудний комбінат» 27.12.2003 (підземним гірником з повним робочим днем, не провідні професії, ПКМ №202 від 31.03.1994), 28.10.2004 (учнем підземного прохідника, провідні професії), 16.06.2017 (прохідником, провідні професії); 
- періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Олов`яна рудна компанія» з 24.06.2017 по 28.05.2018 ( 11 міс. 5 днів ) прохідником повний робочий день в підземних умовах, з 29.09.2018 по 30.07.2019 (10 міс. 1 день ) прохідником повний робочий день в підземних умовах, з 06.12.2019 по 23.10.2020 (10 міс. 18 днів) машиністом бурової установки повний робочий день під землею; 
до провідних професій (20 років) згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не зараховано періоди роботи в 18.12.2023 по 14.08.2024 ( 7 міс. 28 днів ) у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХРД-БУД» прохідником з повним робочим днем в підземних умовах. 
Щодо доводів позивача про протиправне не зарахування до його страхового стажу періоду навчання з 01.01.2004 року по 15.01.2004 року у Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї, оскільки таке не зарахування, на йому думку, порушує приписи п.д ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року №103/98-ВР (на цей час втратив чинність) та постанови Кабінету Міністрів України № 715 від 07 вересня 1993 року «Про затвердження положення про професійний навчально виховний заклад» (втратив чинність 05.08.1998 року), суд зазначає наступне.
Поняття “страховий стаж” запроваджено Законом України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, який набув чинності з 01.01.2004 року.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України №1058-VI страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Статтею 1 Закону України №1058-ІV визначено, що:
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Частиною 4 ст.24 Закону України №1058-VI передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Отже, періоди трудової діяльності зараховуються до страхового стажу при обчисленні пенсії за періоди до 01.01.2004 року згідно із Законом України “Про пенсійне забезпечення”, а після 01.01.2004 року – Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
До 01 січня 2004 року стаж роботи вимірювався періодами роботи, які підтверджені записами в трудовій книжці – "трудовий стаж" та автоматично зараховувся, як страховий стаж. 
Тоді як, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року. 
З вищевикладеного випливає, що періоди навчання після впровадження персоніфікованого обліку, тобто з 01.01.2004 року, можуть бути зараховані до страхового стажу за умови сплати страхових внесків та за наявності зазначеної інформації в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Слід зазначити, що згідно з п.д ч.3 ст.56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року №103/98-ВР (тут і надалі - в редакції чинній з 01.01.2004 року) законодавство України про професійно-технічну освіту базується на Конституції України і складається з Закону України "Про освіту", цього Закону та інших нормативно-правових актів. Законодавство України в галузі професійно-технічної освіти обов`язкове для застосування на території України незалежно від форм власності та підпорядкування закладів і установ професійно-технічної освіти. 
Статтею 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року №103/98-ВР визначалось, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. 
Аналогічна за змістом, вимога містилася і в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 №1240 (в редакції чинній станом на 01.01.2004 року), а саме: час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.
Отже, наведеними вище нормами, на які посилається позивач, визначалось, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховувався саме до "трудового стажу", тоді як позивач просить зарахувати його період навчання з 01.01.2004 року по 15.01.2004 року у Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї до "страхового стажу", який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Враховуючи те, що позивачем не доведено сплату страхових внесків за спірний період навчання з 01.01.2004 року по 15.01.2004 року у Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї, суд вважає правомірними дії відповідача 2 щодо не зарахування до страхового стажу позивача зазначеного періоду.
Щодо доводів позивача про безпідставне не зарахування до його загального страхового стажу та до провідних професій (20 років) згідно із ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи в АТ «Криворізький залізорудний комбінат» 27.12.2003 року (підземним гірником з повним робочим днем, не провідні професії, ПКМ №202 від 31.03.1994), 28.10.2004 року (учнем підземного прохідника, провідні професії), 16.06.2017 року (прохідником, провідні професії), суд зазначає наступне.
Згідно з записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , позивач:
- з 19.09.2002 року по 27.12.2003 року працював у ВАТ «Кривбасзалізрудком» підземним гірником другого розряду на шахті Леніна на час проходження виробничої практики, з повним робочим днем в підземних умовах;
- з 28.04.2004 року по 28.10.2004 року працював у ВАТ «Кривбасзалізрудком» на посаді підземного учня прохідника другого розряду на ділянку ГКР №1, з повним робочим днем в підземних умовах;
- з 29.10.2004 року по 16.06.2017 року працював у ВАТ «Кривбасзалізрудком» підземним прохідником 4-го розряду, з повним робочим днем в підземних умовах.
Отже, 27.12.2003 року, 28.10.2004 року та 16.06.2017 року є датами звільнення позивача із зазначених вище посад, з повним робочим днем в підземних умовах. 
Відповідно до ст. 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями.
Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. 
Отже, якщо у трудовій книжці зазначено звільнити з певної дати, працівник вважатиметься звільненим з наступного дня після того дня, з якого починається строк звільнення.
Наведені висновки суду також кореспондується з приписами п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, в якому визначено, що днем звільнення вважається останній день роботи.
Тобто день звільнення - це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем.
Аналогічні висновки також були зроблені і Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 560/796/17.
З огляду на вищевикладене випливає висновок, що оскільки 27.12.2003 року, 28.10.2004 року та 16.06.2017 року є датами звільнення позивача із зазначених вище посад, які віднесені до Списку №1, то ці дати є останніми робочими днями, коли позивач перебував у трудових відносинах з роботодавцем, а тому вони повинні бути зараховані позивачу до пільгового стажу.
Проте, з Форми РС-право, номер пенсійної справи 046050022261, яка була надана позивачем разом із позовною заявою, судом встановлено, що відповідачем 2 такі дні роботи позивача як 27.12.2003 року, 28.10.2004 року та 16.06.2017 року не зарахувано до пільгового стажу. У графі "особливості трудової діяльності" коло цих дат відсутні відповідні позначки, водночас у графі "особливості трудової діяльності" біля періодів роботи 19.09.2002-26.12.2003, 28.04.2004-27.10.2004, 29.10.2004-15.06.2017 містяться позначка "ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в".
Отже, враховуючи те, що 27.12.2003 року, 28.10.2004 року, 16.06.2017 року є днями звільнення позивача, а тому і останніми робочими днями позивача на підземних роботах визначених Списком №1, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що такі дні підлягають зарахуванню до загального страхового стажу та пільгового стажу ОСОБА_1 . 
Щодо не зарахування відповідачем 2 до загального страхового стажу та до пільгового підземного стажу позивача, періодів роботи на території російської федерації з 24.06.2017 року по 28.05.2018 року, з 29.09.2018 року по 30.07.2019 року та з 06.12.2019 року по 23.10.2020 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_6 від 23.06.2017, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Частиною 1, 2 статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (яка була чинною на час роботи позивача на території російської федерації; далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Приписами статті 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.
Відповідно до ч.2 ст.13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 року (яка була чинною на час на час роботи позивача на території російської федерації) трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Частиною 2 статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російської федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якої вони проживають. 
Аналогічні висновки зробив і Верховний суд у постанові від 28.01.2025 року у справі №620/3530/22, при розгляді подібних до спірних правовідносин.
Окрім того, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відсутні відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці.
Судом встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_5 , позивач:
- з 24.06.2017 року по 28.05.2018 року працював прохідником 4 розряду у Відкритому акціонерному товаристві «Олов`яна рудна компанія» у росії, Хабаровський край, у місцевості, прирівняній до районів крайньої півночі, з повним робочим днем під землею;
- з 29.09.2018 року по 30.07.2019 року працював прохідником 4 розряду у Відкритому акціонерному товаристві «Олов`яна рудна компанія» у росії, Хабаровський край, у місцевості, прирівняній до районів крайньої півночі, з повним робочим днем під землею;
- з 06.12.2019 року по 23.10.2020 року працював машиністом бурової установки 5 розрядку, повний робочий день під землею у Відкритому акціонерному товаристві «Оловяна рудна компанія» у росії, Хабаровський край, у місцевості, прирівняній до районів крайньої півночі, з повним робочим днем під землею.
Довідкою уточнюючою особливий характер роботи від 31.07.2019 року №918 Акціонерного товариства «Олов`яна рудна компанія» підтверджується, що позивач дійсно працював в Акціонерному товаристві "Олов`яна рудна компанія", розташованому в Сонячному районі Хабаровського краю Російської Федерації, місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, де діє районний коефіцієнт 1,2.
АТ «Олов`яна рудна компанія» займається підземним видобутком та переробкою олов`яних руд.
24.06.2017 р. - 28.05.2018 р. - прохідник 4 розряду, зайнятий повний робочий день на підземних роботах на руднику; Наказ №175 від 23.06.2017р., Наказ №112 від 14.05.2018р.; Сп. І розд. І. п. "а" поз. 1010100а Постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991р.
29.09.2018 р. - 30.07.2019 р. - прохідник 4 розряду, зайнятий повний робочий день на підземних роботах на руднику; Наказ №200 від 28.09.2018р., Наказ №100 від 17.07.2019 р.; Сп. І розд. І. п. "а" поз. 1010100а Постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991р.; п.п.11 п.1 ст.30 глави 6 Федерального Закону 400-ФЗ від 28.12.2013 року.
У періоди, зазначені у довідці ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати, у відпустці для догляду за дитиною, навчальних відпустках, службових відрядженнях, цілісних простоях не перебував.
У даній уточнюючій довідці також зазначено, що страхові внески за додатковим тарифом у відповідності до ст.33.2 Федерального закону від 15.12.2001 року №167 -ФЗ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в російській федерації» з 01.01.2013 року сплачувались.
Довідкою уточнюючою особливий характер роботи від 23.10.2020 року №1519 Акціонерного товариства «Олов`яна рудна компанія» підтверджується, що позивач дійсно працював в акціонерному товаристві "Олов`яна рудна компанія", розташованому в Сонячному районі Хабаровського краю Російської Федерації, місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, де діє районний коефіцієнт 1,2.
АТ «Олов`яна рудна компанія» займається підземним видобутком та переробкою олов`яних руд.
06.12.2019 р. - 23.10.2020 р. - машиніст бурової установки 5 розряду, зайнятий повний робочий день на підземних роботах на руднику; Наказ №267 від 05.12.2019р., Наказ №195 від 20.10.2020р.; Сп. І розд. І. п. "а" поз. 1010100а Постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991р.
У періоди, зазначені у довідці ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати, у відпустці для догляду за дитиною, навчальних відпустках, службових відрядженнях, цілісних простоях не перебував.
У даній уточнюючій довідці також зазначено, що страхові внески за додатковим тарифом у відповідності до ст.33.2 Федерального закону від 15.12.2001 №167-ФЗ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в російській федерації» з 01.01.2013 року сплачувались.
Слід зазначити, що автентичність записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_5 у спірні періоди відповідачем не оспорюється. Трудова книжка позивача містить усі належним чином внесені записи про роботу позивача у спірні періоди, такі записи засвідчені чітким відтиском печатки підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших неточностей, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.
Окрім того, записи у трудовій книжці серії НОМЕР_5 підтверджуються наданими позивачем довідками уточнюючими особливий характер роботи, у яких також зазначено про сплату страхових внесків.
Водночас, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача з 24.06.2017 року по 28.05.2018 року, з 29.09.2018 року по 30.07.2019 року та з 06.12.2019 року по 23.10.2020 року, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи позивача, записи про які містяться у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_5 , до його страхового та пільгового стажу.
Отже, у пенсійного органу не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації в періоди роботи: з 24.06.2017 року по 28.05.2018 року, з 29.09.2018 року по 30.07.2019 року та з 06.12.2019 року по 23.10.2020 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_6 від 23.06.2017 року та довідками уточнюючими особливий характер роботи необхідний для призначення пільгової пенсії від 31.07.2019 року №918 та від 23.10.2020 року № 1519. 
Таким чином, періоди роботи позивача з 24.06.2017 року по 28.05.2018 року, з 29.09.2018 року по 30.07.2019 року та з 06.12.2019 року по 23.10.2020 року, підлягають зарахуванню до його загального страхового та пільгового стажу. 
Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч.3 ст. 114 Закону № 1058-ІV (20 років) періоду роботи з 18.12.2023 року по 14.08.2024 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХРД-БУД» (Новоконстянтинівській шахті ДП "СХІД ГЗК") прохідником з повним робочим днем в підземних умовах, через відсутній підпису начальника відділу кадрів на довідці, не підтвердження документального права інспектору з кадрів на підпис довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком та відсутність інформації щодо реорганізації/перейменування підприємства, суд зазначає наступне. 
Як вже зазначалось вище, відповідно до норм чинного законодавства, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відсутні відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці.
Згідно з записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , позивач з 18.12.2023 року по 14.08.2024 року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХРД-БУД» на посаді прохідника з повним робочим днем в підземних умовах;
Записом №19 трудової книжки позивача НОМЕР_2 підтверджується, що 05.01.2024 року проведено атестацію робочого місця та професії позивача та підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
Окрім того, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.10.2025 року №56, виданою ТОВ "ХРД-БУД" підтверджується, що позивач дійсно працював у ТОВ "ХРД-БУД" повний робочий день у підземних умовах Новокостянтинівської шахти ДП "СХІД ГЗК" у період з 18.12.2023 року по 14.08.2024 року, характер виконуваних робіт: повний робочий день у підземних умовах, що передбачено Списком №1, ч.3 ст.114 Закону України №1058.
В даному випадку, суд звертає увагу, що автентичність записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 у спірний період в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХРД-БУД» відповідачем не оспорюється. Вказані записи в трудовій книжці зроблені чітко, зрозуміло, відсутні ознаки підробок, у зв`язку з чим наведені вище доводи відповідача не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів роботи до страхового та пільгового стажу позивача.
Окрім того, чинним законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Суд наголошує, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
З аналізу наведених норм, випливає висновок, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Також суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.
Водночас суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача в частині спірного періоду містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні пенсії.
Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у наданих документах.
Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.
Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Згідно ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Крім того, частиною 1 ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Також, відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб в т.ч.: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Таким чином, суд зазначає, що при виникненні у територіального органу Пенсійного фонду України сумнівів щодо права позивача на отримання пенсії, відповідач зобов`язаний перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, опитувати свідків для підтвердження стажу, надсилати запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних та ін.
Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постановах від 22.05.2018 у справі № 439/1148/17, від 03.10.2018 у справі №235/2873/17, від 27.02.2018 у справі №681/813/17, від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 10.07.2018 у справі №709/1360/17.
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач 2 при розгляді заяви позивача вчиняв дії щодо з`ясування обставин, які слугували підставою для відмови в зарахуванні спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача 2 достатніх правових підстав для відмови у зарахуванні спірного періоду роботи позивача у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХРД-БУД» (Новоконстянтинівській шахті ДП "СХІД ГЗК") до його пільгового стажу.
Отже, у пенсійного органу не було підстав не зараховувати період роботи позивача з 18.12.2023 року по 14.08.2024 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХРД-БУД» (Новоконстянтинівській шахті ДП "СХІД ГЗК") до його пільгового стажу, тому період роботи позивача з 18.12.2023 року по 14.08.2024 року підлягає зарахуванню до його пільгового стажу. 
Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, а також норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області «Про відмову у призначенні пенсії» №046050022261 від 07.11.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Ґайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивачу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до страхового стажу: періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві "Кривбасзалізрудком" 27.12.2003 року, 28.10.2004 року, 16.06.2017 року; періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Олов`яна рудна компанія» з 24.06.2017 року по 28.05.2018 року, з 29.09.2018 року по 30.07.2019 року, з 06.12.2019 року по 23.10.2020 року, а до пільгового стажу за Списком №1 на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч.3 ст. 114 Закону № 1058-ІV: періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві "Кривбасзалізрудком" 27.12.2003 року, 28.10.2004 року, 16.06.2017 року; періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Олов`яна рудна компанія» з 24.06.2017 року по 28.05.2018 року, з 29.09.2018 року по 30.07.2019 року, з 06.12.2019 року по 23.10.2020 року; період роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХРД-БУД» з 18.12.2023 року по 14.08.2024 року.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити з 30.10.2025 року ОСОБА_1 , пенсію незалежно від віку за Списком №1 та зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплачувати з 30.10.2025 ОСОБА_1 пенсію незалежно від віку за Списком №1 згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає наступне.
У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Статтею 58 Закону України №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Аналогічна правова позиція висловлена Третім апеляційний адміністративним судом у постановах від 13 жовтня 2021 року у справі №160/17081/20, від 12 листопада 2021 року у справі №160/2493/21.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи те, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, а також визначати розмір пенсії, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити з 30.10.2025 року ОСОБА_1 , пенсію незалежно від віку за Списком №1 та зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплачувати з 30.10.2025 ОСОБА_1 пенсію незалежно від віку за Списком №1 згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Водночас, порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2025 року про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
Щодо суб`єкта владних повноважень, якого слід зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
30.10.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії, в якій просив призначити йому з 30.10.2025 року пенсію на пільгових умовах за Списком №1 незалежно від віку, відповідно до ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.1, ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», у розмірі 80 відсотків від його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. У заяві позивач зазначив, що заява подана з підстав наявності у нього пільгового стажу з повним робочим днем в підземних умовах за Списком 1 за провідними професіями більше ніж 20 років.
Звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Миколаївській області.
За результатами розгляду вищевказаної заяви про призначення пенсії позивачу, ГУ ПФУ в Миколаївській області було прийнято Рішення про відмову у призначенні пенсії №046050022261 від 07.11.2025 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Отже, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви від 30.10.2025 року структурним підрозділом ПФУ за принципом екстериторіальності визначено ГУ ПФУ у Миколаївській області, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії.
Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Миколаївській області.
Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 року у справі №460/172257/23.
Крім того, висновки про те що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії викладені у постановах Третього апеляційного адміністративного суду від 17.04.2025 року у справі №160/28068/24, від 22.04.2025 року у справі №160/27214/24, від 12.06.2025 року у справі №160/27888/24, від 20.06.2025 року у справі №160/27767/24, від 20.08.2025 року у справі №160/6879/25, від 14.10.2025 року у справі №160/8070/25, якими рішення суду першої інстанції були змінені в частині дії зобов`язального характеру.
Отже, належним способом захисту та відновлення порушених прав позивача, на думку суду, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно приписів частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на це та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими врегульовані спірні відносини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (код ЄДРПОУ 13844159, 54008, Миколаївська область, м.Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області «Про відмову у призначенні пенсії» №046050022261 від 07.11.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до страхового стажу: періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві "Кривбасзалізрудком" 27.12.2003 року, 28.10.2004 року, 16.06.2017 року; періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Олов`яна рудна компанія» з 24.06.2017 року по 28.05.2018 року, з 29.09.2018 року по 30.07.2019 року, з 06.12.2019 року по 23.10.2020 року.
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до пільгового стажу за Списком №1 на підземних роботах, який дає право на призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до ч.3 ст. 114 Закону № 1058-ІV: періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві "Кривбасзалізрудком" 27.12.2003 року, 28.10.2004 року, 16.06.2017 року; періоди роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Олов`яна рудна компанія» з 24.06.2017 року по 28.05.2018 року, з 29.09.2018 року по 30.07.2019 року, з 06.12.2019 року по 23.10.2020 року; період роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ХРД-БУД» з 18.12.2023 року по 14.08.2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
У задоволені іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (код ЄДРПОУ 13844159) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено та підписано 03.02.2026 року.

Суддя О.М. Неклеса