Справа № 645/4611/24
Провадження № 2/645/47/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 січня 2026 року місто Харків
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді – Сілантьєвої Е.Є.
За участю секретаря судових засідань – Хілінського М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірина Василівна, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією родиною чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності в порядку спадкування за законом, 

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до Немишлянського районного суду м. Харкова із позовною заявою, в якій просила (з урахуванням уточнень) встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з січня 2000 року до часу відкриття спадщини, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_4 , а саме: на частки житлового будинку АДРЕСА_1 та на автомобіль TOYOTA Avensis, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилається на те, що з січня 2000 року по 30 квітня 2023р. вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони як подружжя турбувалися один про одного, мали спільне господарство, спільний родинний бюджет, були поєднані спільнім побутом та дозвіллям. 
З січня 2000 р. по травень 2010 р., ОСОБА_3 проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира належить на праві власності позивачці, що підтверджується доданими до позовної заяви доказами. З червня 2010 по грудень 2020 р. ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 . Вказана квартира на той час належала на праві власності матері позивачки, на даний час належить ОСОБА_3 . З січня 2021 р. по 30 квітня 2023 р., ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 , в будинку, яка належала ОСОБА_4 на праві власності. 
Позивачка посилалась також на те, що за час їх з ОСОБА_4 спільного проживання за вказаною адресою, будинок АДРЕСА_4 зазнав істотних поліпшень: косметичний ремонт всього будинку, капітальний ремонт кухні, поміняно вікна в будинку, проведено роботи по облагородженню території, облаштовано сад. ОСОБА_3 зазначає, що після смерті ОСОБА_5 вона постійно проживає в будинку АДРЕСА_4 , доглядає за ним й за садом, прибирає, зробила істотні поліпшення: новий фундамент для душової, поставила нові ворота на в`їзд. 
Позивачка також вказує, що після початку збройної агресії РФ проти України, 19.10.2022 р. ОСОБА_4 був призваний на військову службу по мобілізації. У травні 2023 р., ОСОБА_3 , як його дружина, отримала сповіщення сім`ї від Немишлянського РТЦКСП, що її чоловік ОСОБА_4 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в бою за Україну. 16.05.2023 року Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану ум. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було складено актовий запис про смерть № 137, та видане ОСОБА_3 свідоцтво про смерть ОСОБА_4 . Документи та особисті речі ОСОБА_4 знаходяться у позивачки.
В своєму позові ОСОБА_3 вказала, що, так як в неї був перший невдалий попередній шлюб, то позивачка постійно відкладала офіційну реєстрацію шлюбних відносин з померлим чоловіком ОСОБА_4 , який постійно їй дорікав, що вони живуть у неофіційному шлюбі та сам постійно говорив, що правильно буде, щоб шлюб був зареєстрований. За поясненнями ОСОБА_3 , вона та ОСОБА_4 жили душа в душу, жодних скандалів, вияснення відносин в них ніколи не було. Загибель чоловіка сильно сколихнула морально-психологічний стан позивачки, після смерті чоловіка ОСОБА_3 знаходиться в сильній депресії.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема: - частки житлового будинку АДРЕСА_4 (житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями. Опис об`єкта: Загальна площа – 100м2 , житлова площа – 63,4 м2 , матеріал стін – дерево обкладене цеглою. Надвірні будівлі – сарай літ. «Г»; льох літ. «Д»; вбиральні літ. «Е», «Ж»; літні кухні літ. «З», «К»; хвіртка № 8; ворота з хвірткою № 9; огорожі № 5, 10-:-13, вигрібні ями № 14,15). Право власності ОСОБА_4 на вказаний об`єкт нерухомості було зареєстроване згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2022 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Черняк Н.В., р.№ 9-51.). Згідно зі Звітом про оцінку майна від 13.03.2024 року, ринкова вартість частки житлового будинку АДРЕСА_1 , станом на 13.03.2024р. становила: 728 300 (сімсот двадцять вісім тисяч триста) грн.; автомобіль TOYOTA Avensis (універсал-В), рік випуску 2004, державний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , технічний паспорт серії НОМЕР_3 . Згідно зі Звітом про оцінку майна від 12.06.2024 року, ринкова вартість вказаного автомобілю склала 140 340 (сто сорок тисяч триста сорок) грн.
При цьому, позивачка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений строк, однак нотаріус не включив її до кола спадкоємців у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують шлюбні або сімейні стосунки із спадкодавцем. ОСОБА_3 зазначила, що інших спадкоємців за заповітом чи за законом у померлого немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 10/2023.
У зв`язку із цим позивачка просить встановити факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини (для цілей ст. 1264 ЦК України) та визнати за нею право власності на спадкове майно.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2024 відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірина Василівна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності в порядку спадкування за законом, постановлено розпочати підготовче провадження у справі та у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірини Василівни (адреса місцезнаходження: 61089, м. Харків, пр-т Індустріальний, 17/34) витребувано копію спадкової справи № 10/2023, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
19.08.2024 від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірини Василівни надійшла копія спадкової справи та заява про розгляд справи за її відсутності.
10.10.2024 він ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Воробйова О.О. надійшла уточнена позовна заява.
25.11.2024 року до Фрунзенського районного суду міста Харкова через електронний суд надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_6 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в системі відеоконференцприйому «EasyCon».
Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 28.11.2024 клопотання представника позивача ОСОБА_6 задоволено.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 підготовче засідання у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірина Василівна, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності в порядку спадкування за законом закрито.
30.06.2025 від представника Міністерства оборони України Пономаренка В.І. надійшли пояснення по справі.
В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, надали відповідні пояснення та просили задоволити позов в повному обсязі. В подальшому надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, причини не явки суду не відомі.
Третя особа – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірина Василівна у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Третя особа, Міністерства оборони України, до судового засідання не з`явилися, про день час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та пояснення по справі. В своїх поясненнях від 27.06.2025 року на заяву позивачки представник Міністерства оборони України просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірина Василівна, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом у повному обсязі. Так, представник Міністерства оборони України вказує, що позов ОСОБА_3 подано з грубим порушенням правил юрисдикції шляхом об`єднання приватноправових та публічно-правових вимог; Міноборони є неналежною третьою особою у спадковому спорі; позивач не надала доказів, які б за стандартом «балансу вірогідностей» підтверджували факт проживання однією сім`єю у юридичному розумінні цього поняття (надані докази є загальними, а ключові докази економічної єдності – відсутні). Крім того, на думку представника Міністерства оборони України, суперечливі твердження Позивача у первісній та уточненій позовних заявах щодо періоду спільного проживання свідчать про намагання штучно підлаштувати факти під вимоги закону та підривають довіру до її позиції, а позов ОСОБА_3 є спробою використати цивільний процес для обходу встановленої законом адміністративної процедури отримання ОГД, що є зловживанням процесуальними правами.
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, причини не явки суду не відомі.
У судовому засіданні були допитані свідки.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він проживає пл АДРЕСА_4 та є співвласником будинку в якому проживає позивач. Знає позивача біля 8 років, останні 4 роки підтримають дружні стосунки. Свідку відомо, що у другій частини будинку позивач проживала разом з ОСОБА_8 . Він вважав їх подружжям. Останні роки перед смертю ОСОБА_5 вони були завжди разом. Свідок знав ОСОБА_5 зі школи, вони навчались у одному класі. Після смерті ОСОБА_5 у будинку продовжує проживати позивач, яка доглядає за будинком та земельною ділянкою. 
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначила, що вона проживає по АДРЕСА_5 . Знає позивача та ОСОБА_4 з початку 2000 років. У них склались дружні відносини з 2010 року, коли позивач та ОСОБА_5 прожили по АДРЕСА_3 . У позивача на той час ще були малі діти, яких допомогав виховувати ОСОБА_5 . Свідок вважала їх подружжям. Свідку відомо, що позивач та ОСОБА_5 переїхали на вул. Депутатську, оскільки захворіла мати позивачки та вони її доглядали. Потім захворіла мати ОСОБА_5 , позивач її доглядала, а коли мати ОСОБА_5 померла, похованням займалась позивач, оскільки ОСОБА_5 був у Польщі на заробітках. Коли почалась війна, ОСОБА_5 мобілізували. У нього було поранення, він лікувався дома. Свідку відомо, що ОСОБА_5 хотів одружитися, називав позивача « ОСОБА_10 », подарував позивачу кільце. ОСОБА_5 не був одруженим, дітей у нього не було похованням ОСОБА_5 займалась позивачка. 
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні вказала, що вона є рідною сестрою позивача. Свідку відомо, що ОСОБА_12 та ОСОБА_5 проживали разом з 20000 року. спочатку в квартирі ОСОБА_13 , по АДРЕСА_6 , потім, коли захворіла мати позивача – по АДРЕСА_3 , а коли захворіла мати ОСОБА_5 – по АДРЕСА_4 . У жовтні 2022 року ОСОБА_5 мобілізували. Він отримав поранення. Після лікування був деякий час дома, вони робили ремонт, а потім знову пішов на війну, де загинув. ОСОБА_5 завжди говорив, що хотів одружитися на ОСОБА_14 . Вони мешкали як чоловік та дружина, виховували дітей ОСОБА_13 , відпочивали разом, вели спільний бюджет. Вони постійно були разом. Коли ОСОБА_5 загинув на війні, його поховала ОСОБА_12 , а свідок з родиною їй допомагав. 
Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Як вказане у Постанові Великої Палати Верховного Суду № 560/17952/21 від 18.01.2024 року, неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.
Отже, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц(провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
Враховуючи зазначене, суд вважає неспроможними доводи представника Міністерства оборони України щодо порушення норм процесуального права щодо визначення юрисдикційної належності спору та порушення правил підсудності. 
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Тобто і для "фактичного подружжя" повинні бути характерними усі ознаки сім`ї, передбачені 3 СК України, а саме: спільне проживання, спільний побут та наявність взаємних прав та обов`язків.
Для визначення осіб такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц звернуто увагу на те, що відповідно до вимог статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно встановити як обсяг спільного нажитого майна і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільного побуту; взаємних прав та обов`язків (статті 3, 74 СК України).
При застосуванні статті 74 СК України важливо врахувати, щоб особи не перебували у будь-якому іншому шлюбі на цей час, а також що між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю.
Для визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю, крім факту спільного проживання, важливі також: наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування; участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Судом досліджувався акт № 2 від 09.06.2023 року, згідно якого мешканці будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 підтверджують, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , у період з червня 2010 року по грудень 2020 року проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_3 , були пов`язані спільним побутом та вели спільне господарство. 
Згідно акту № 3 від 09.06.2023 року мешканці будинку АДРЕСА_7 ; ОСОБА_17 , ОСОБА_18 – по АДРЕСА_8 ; ОСОБА_19 по АДРЕСА_9 ; ОСОБА_20 по АДРЕСА_10 ; ОСОБА_21 по АДРЕСА_11 ; ОСОБА_22 по АДРЕСА_12 ; ОСОБА_23 по АДРЕСА_4 ; ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 по АДРЕСА_13 ; ОСОБА_27 по АДРЕСА_14 ; ОСОБА_28 , ОСОБА_29 по АДРЕСА_15 ; ОСОБА_30 по АДРЕСА_16 ; ОСОБА_31 по АДРЕСА_17 ; ОСОБА_32 по АДРЕСА_7 ; ОСОБА_33 по АДРЕСА_18 ; ОСОБА_34 по АДРЕСА_19 ; ОСОБА_35 , по АДРЕСА_20 ; ОСОБА_36 по АДРЕСА_21 ; ОСОБА_37 по АДРЕСА_7 ; ОСОБА_38 по АДРЕСА_18 ; ОСОБА_39 по АДРЕСА_22 , ОСОБА_40 по АДРЕСА_17 , підтверджують, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , у період з січня 2021 по жовтень 2022 року проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_4 , були пов`язані спільним побутом та вели спільне господарство. 
Як свідчить сповіщення сім`ї № 116 № МНЗ/3657 від 01.05.2023 року, ОСОБА_1 отримала з ІНФОРМАЦІЯ_4 , інформацію про те, що її чоловік, старший стрілець 2 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти НОМЕР_4 мотопіхотного батальйону, військової частини НОМЕР_5 , старший сержант ОСОБА_4 , 1974 року народження, призваний на військову службу за призивом по мобілізації, 19.10.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу та незалежність загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 у н. п. Бахмут Донецької області.
Крім того, як свідчить Витяг з наказу командира НОМЕР_6 окремої механізованої бригади № 182-рс від 01 липня 2023 року ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою- АДРЕСА_4 , зазначена як дружина ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Позивачем надано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 , яке свідчить, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Також у судовому засіданні досліджувались сумісні фотографії з відпочинку, святкування Нового року та інші фотографії, які свідчать про сумісне проведення дозвілля позивача та ОСОБА_4 .
Також, як свідчить відповідь начальника відділу Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського МУМЮУ за результатами проведеної перевірки, яка проведена по первинним та поновленим актовим записам про шлюб, а також по розширеному пошуку Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актові записи про шлюб відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , не виявлено.
Виходячи з наведеного, під час розгляду справи судом установлено, що позивачка та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у такі періоди та за такими адресами: з січня 2000 року по травень 2010 року — АДРЕСА_2 ; з червня 2010 року по грудень 2020 року — АДРЕСА_3 ; з січня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 — АДРЕСА_4 .
Зазначене підтверджується поданими позивачкою письмовими доказами, зокрема актами сусідів № 1–3 від 09.06.2023, квитанціями/документами щодо сплат та утримання житла, фотоматеріалами, а також показаннями свідків. 
Суд оцінює зазначені докази як взаємопов`язані, узгоджені між собою та такими, що в сукупності підтверджують: спільне проживання, спільний побут, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, у якій зазначено, що: «Для визнання осіб такими, що проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суду необхідно встановити у сукупності такі обставини: спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Сам по собі факт відсутності державної реєстрації шлюбу не є визначальним для вирішення питання про наявність сімейних відносин».
З огляду на наведене, суд виходить з того, що подані позивачкою докази у своїй сукупності підтверджують наявність між нею та спадкодавцем фактичних сімейних відносин у розумінні ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України.
Під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 137 від 16.05.2023.
Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: частки житлового будинку АДРЕСА_4 (житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями. Опис об`єкта: Загальна площа – 100м2 , житлова площа – 63,4 м2 , матеріал стін – дерево обкладене цеглою. Надвірні будівлі – сарай літ. «Г»; льох літ. «Д»; вбиральні літ. «Е», «Ж»; літні кухні літ. «З», «К»; хвіртка № 8; ворота з хвірткою № 9; огорожі № 5, 10-:-13, вигрібні ями № 14,15). Право власності ОСОБА_4 на вказаний об`єкт нерухомості було зареєстроване згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2022 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Черняк Н.В., р.№ 9-51.). Згідно зі Звітом про оцінку майна від 13.03.2024 року, ринкова вартість частки житлового будинку АДРЕСА_1 , станом на 13.03.2024р. становила: 728 300 (сімсот двадцять вісім тисяч триста) грн.; автомобіль TOYOTA Avensis (універсал-В), рік випуску 2004, державний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , технічний паспорт серії НОМЕР_3 . Згідно зі Звітом про оцінку майна від 12.06.2024 року, ринкова вартість вказаного автомобілю склала 140 340 (сто сорок тисяч триста сорок) грн.
Судом також встановлено, що позивачка подала заяву про прийняття спадщини за законом приватному нотаріусу Левченко І.В.; нотаріусом заведено спадкову справу № 10/2023. Із матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що позивачці відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують її сімейний статус щодо спадкодавця, що підтверджується відповідною постановою нотаріуса. 
При цьому, за даними спадкової справи № 10/2023, заяв інших осіб про прийняття спадщини не надходило, спадкоємці першої–третьої черги відсутні, заповіт ОСОБА_4 не посвідчувався. 
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає з урахуванням ст. 315 ЦПК України. Разом із тим заявлені вимоги включають також визнання права власності на спадкове майно, що свідчить про розгляд спору за правилами позовного провадження.
Згідно зі ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від померлого до спадкоємців; спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.
В силу ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Такий підхід узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 569/15147/16-ц, відповідно до якого: «До спадкоємців четвертої черги належать особи, які фактично проживали зі спадкодавцем однією сім`єю, за умови доведення спільного проживання, спільного побуту та взаємних прав і обов`язків, незалежно від наявності чи відсутності державної реєстрації шлюбу».
Суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 522/1528/17, у якій зазначено: «П`ятирічний строк проживання однією сім`єю для цілей застосування статті 1264 ЦК України має бути обчислений до моменту відкриття спадщини, а не до моменту звернення спадкоємця до нотаріуса чи суду».
Отже, юридично значимим для вирішення спору є період проживання позивачки зі спадкодавцем до дня його смерті — ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У практиці Верховного Суду усталено підхід, за яким для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу суд має перевірити у сукупності саме зазначені ознаки (спільність проживання, побуту, взаємність прав і обов`язків), оцінюючи всі докази комплексно, а не формально.
Оцінивши докази відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом тривалий час, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємну підтримку та фактичні сімейні відносини.
При цьому суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 522/1914/16-ц, відповідно до якого: «Оцінка доказів у справах про встановлення факту проживання однією сім`єю має здійснюватися з урахуванням усієї сукупності доказів, а не шляхом формального аналізу кожного доказу окремо; визначальне значення має тривалість спільного проживання, характер відносин та реальність сімейного побуту».
Суд бере до уваги й те, що позивачка після смерті спадкодавця продовжує проживати в будинку, доглядає за ним та здійснює витрати на утримання, що узгоджується із характером їх фактичних сімейних відносин.
Таким чином, суд вважає доведеним факт проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини.
Судом також установлено, що спадщина після ОСОБА_41 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 (день смерті). Саме період до часу відкриття спадщини має юридичне значення для застосування ст. 1264 ЦК України. Тому суд встановлює факт проживання однією сім`єю до 30.04.2023.
В п.23Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Враховуючи зазначене, судом встановлено, що позивачці державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину; факт належності майна на праві власності померлому підтверджено відповідними документами, факт прийняття спадщини позивачкою підтверджено своєчасним зверненням до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності у цій справі здійснено з урахуванням правових висновків Верховного Суду щодо критеріїв сімейних відносин, порядку спадкування спадкоємцями четвертої черги, належного відповідача та допустимих способів судового захисту, що забезпечує правильне та однакове застосування норм матеріального права, тому суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦК України. За письмовою згодою сторони позивача, які бажали судові витрати залишити за собою, суд покладає судові витрати на сторону позивача.
Керуючись статтями:12, 13, 76-82, 89, 141, 200, 263-265, 280 ЦПК України, На підставі вищевикладеного, ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261-1265, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 — задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з січня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 (до дня відкриття спадщини), тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 .
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на автомобіль TOYOTA Avensis (універсал-В), 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_4 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;
представник позивача: ОСОБА_6 , адреса для листування: АДРЕСА_23 ;
відповідач: Харківська міська рада, ЄДРПОУ 04059243, адреса місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7;
третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Левченко Ірина Василівна, адреса для листування: АДРЕСА_24 , 
третя особа: Міністерство оборони України, юридична адреса 03168, м. Київ, проспект Повітряних сил України, 6,
третя особа: ОСОБА_2 , адреса мешкання АДРЕСА_25 .
Повний текст судового рішення складено 29.01.2026 року.

Головуючий суддя -