ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/542/24  Номер провадження 22-ц/814/3281/25	Головуючий у 1-й інстанції Овчаренко  О. Л.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Триголов В.М., Чумак О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 травня 2025 року, постановлене суддею Овчаренко О.Л.,
у справі за позовом Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, 

в с т а н о в и в:
       13.02.2024 Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що ОСОБА_2 є власником нежилого приміщення площею 95,00 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
       Указаний об`єкт нерухомості знаходиться на сформованій земельній ділянці комунальної форми власності площею 0,0148 га, кадастровий номер 5310700000:06:069:0039, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 
       Зазначає, що відповідач не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки, а отже суб`єктом плати у формі земельного податку, а тому єдиною можливою для нього формою здійснення плати за землю є орендна плата, яка ним у період із 01.02.2021 по 31.01.2024 не сплачувалася.
       Тим самим відповідач використовував земельну ділянку без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до вимог ст.ст.125, 126 ЗК України, унаслідок чого зберіг у себе майно – грошові кошти. 
Управлінням з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, ставки річної орендної плати, коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов, коефіцієнту розміру земельної ділянки та відсотку строку оренди, що склав 76 082,39 грн., заявлених до стягнення із відповідача у порядку статті 1212 ЦК України.
       Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.05.2025 позов задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області безпідставно збережені кошти за період із 01.02.2021 по 31.01.2024 за користування земельною ділянкою площею 0,0148 га, кадастровий номер 5310700000:06:069:0039 за адресою: АДРЕСА_1 .
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
       Рішення міськрайонного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено обставини безпідставного збереження відповідачем коштів, які він повинен був сплатити до місцевого бюджету як орендну плату. 
       Відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення міськрайонного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
       Зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції допустив порушення вимог статті 275 ЦПК України, здійснивши розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження поза межами розумного строку, який в даній справі не може перевищувати 60 днів із дня відкриття провадження у справі.
       Наголошу, що позивач при зверненні в суд із позовом приховав відомості про іншого співвласника нежилого приміщення по АДРЕСА_1 , яким є Лубенська міська рада в особі Лубенського краєзнавчого музею ім. Гната Стрілецького, який у господарчій діяльності використовує нежилі приміщення площею 69,7 кв.м, підвальне приміщення 32,4 кв.м. Зазначений об`єкт нерухомості знаходиться на сформованій земельній ділянці комунальної форми власності площею 0,148 га, кадастровий номер 5310700000:06:069:0039, але формування земельної ділянки відповідно до вимог статті 79 ЗК України сталося не у 2021-2023 роках, а 03.01.2024.
       Із підстав викладеного вважає, що кондикційні вимоги позивача починаються саме із 03.01.2024, коли земельна ділянка стала об`єктом цивільних прав.
       Повідомляє, що він щомісячно, у відповідності до частки, вносить плату за користування земельною ділянкою.
       Доводить, що здійснений позивачем розрахунок розміру безпідставно збережених коштів складений із порушенням методики встановлення збитків, оскільки позивач отримав нормативно-грошову оцінку земельної ділянки 24.01.2024 і застосував її в розрахунок за минулі роки шляхом індексації на коефіцієнти у зворотному напрямку. Крім того, позивачем не надано затвердженого в установленому порядку проекту нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки за відповідний період та не враховано фактичну площе під нежилим приміщенням ОСОБА_1 , яка становить 66,7 кв.м.
       Вважає, що при постановленні оскаржуваного рішення міськрайонний суд неправильно застосував положення статті 79 ЗК України, а також не перевірив наявність у позивача зареєстрованого права власності на спірну земельну ділянку.
       Зазначає, що міськрайонний суд безпідставно відхилив ініційоване ним усне клопотання про виїзд та огляд спірної земельної ділянки, а також не надав належної оцінки наданим ним письмовим доказам. 
       Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.07.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено до розгляду без проведення судового засідання в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 28.07.2025.
       23.07.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
       Наголошує, що розрахунок суми безпідставно збережених коштів складений на підставі витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки відповідно до Положень про порядок визначення розмірів плати за землю при укладенні договорів на користування землею у Лубенській територіальній громаді, затвердженого рішенням Лубенської міської ради від 16.08.2018.
       Посилаючись на позицію Верховного Суду сформовану у справі №922/2060/20 від 05.08.2022, доводить, що відсутність державної реєстрації речового права на спірну земельну ділянку не впливає на обставини виникнення та наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку.
       Стосовно акту обстеження будівлі від 04.06.2025 зазначає, що відповідне обстеження проводилося без відома та участі представника міської ради, та, фактично, комісією була проведені інвентаризація будівель, яка потребує спеціальних знань, виконується згідно із Порядком проведення технічної інвентаризації.
       30.07.2025 відповідачем подано заперечення на відзив на апеляційну скаргу, яку просить задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати, постановивши нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.
Із матеріалів справи убачається, що відповідно до архівного витягу з розпорядження виконавчого комітету Лубенської міської ради народних депутатів від 15.08.1983 №122-р, Лубенському краєзнавчому музею імені ОСОБА_3 виділено приміщення для фондузберігання по АДРЕСА_2 65,6 кв.м. та 25 кв.м. у підвальній частині./а.с.45-49/
ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 95,00 кв.м.; підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, ВСІ 014642, 28.07.2005, приватний нотаріус Ставицька Л.Г., Лубенського міськ. нотар. округу; зареєстровано в реєстрі за №2677, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів №363866506./а.с.6-8/
08.06.2006 між Лубенською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_4 (орендар) укладено договір оренди землі, за яким орендодавець на підставі рішення міської ради 30.05.2006 надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення з категорії земель зазначених в пункті «Ж», ст.19 ЗК України за цільовим використанням - землі комерційного призначення, яка знаходиться: АДРЕСА_2 . В оренду передається земельна ділянка несільськогосподарського призначення загальною площею 0,0148 га. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: приміщення аптеки. Договір укладено на п`ять років./а.с.130-131/
ТОВ «Естіма» у 2023 році розроблена технічна документація із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель площею 0,0148 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки: 5310700000:06:069:___, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, код КВЦПЗ-03.07.
Відповідно до рішення Лубенської міської ради Полтавської області «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Лубни» від 06.06.2014, зокрема, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Лубни Полтавської області, розроблену ТОВ «АГРОЗЕМІНФОРМ», та базову вартість одного квадратного метра земель міста Лубни в розмірі 135,82 грн. за 1 кв.м.
30.01.2023 здлійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5310700000:06:069:0039, площею 0,0148 га (категорія земель – землі житлової та громадської забудови; цільове призначення – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0000193942024./а.с.10-11/
Нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5310700000:06:069:0039 становить 331 298,00 грн./.с.21/
07.03.2024 КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» складено довідку №43 якою повідомлено, шо станом на 29.12.2012 нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 10.04.2006 у книзі №1, реєстровий №47 за ОСОБА_1 – 1/1 частина загальною площею 95,0 кв.м., згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого Ставицькою Л.Г., приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу від 28.07.2005, зареєстровано в реєстрі №2677.
Підвальне приміщення та нежиле приміщення 69,7 кв.м. у КП «Лубенське МБТІ» не зареєстровано./а.с.40-44/
06.02.2024 Управлінням з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області складено розрахунок розміру безпідставно збережених коштів. Розрахунок складений відповідно до статті 257 ЦК України за останні три роки, а саме, із 01.02.2021 з відсотком 9 (згідно із Положенням про порядок визначення розмірів плати за землю при укладенні договорів на користування землею у м.Лубни). У 2021 році нормативна грошова оцінка складає 249 187,60 грн. У 2022 році нормативна грошова оцінка проіндексована на коефіцієнт 1,1 та становить 274 106,36 грн., у 2023 році – проіндексована на коефіцієнт 1,15 і становить – 315 222,24 грн., у 2024 році – проіндексована на коефіцієнт 1,051 і становить 331 298,00 грн. Визначено, що за період із лютого 2021 року по січень 2024 року загальний розмір безпідставно збережених коштів склав 76 082,39 грн./а.с.9/ 
На підтвердження належності виконання зобов`язання зі сплати орендної плати за землю, ОСОБА_1 надано платіжні інструкції: №441 від 16.01.2020 на суму 180,31 грн. (плата за грудень 2019 року); №512 від 19.02.2020 на суму 180,31 грн. (плата за січень 2020 року); №675 від 22.04.2020 на суму 360,68 грн. (плата за березень 2020 року); №754 від 26.05.2020 на суму 180,31 грн. (плата за квітень 2020 року); №895 від 20.07.2020 на суму 180,31 грн. (плата за червень 2020 року); №1104 від 19.10.2020 на суму 370,00 грн. (плата за вересень 2020 року); №1255 від 16.12.2020 на суму 370,00 грн. (плата за грудень 2020 року); №866 від 08.07.2020 на суму 180,31 грн. (плата за червень 2020 року); №2704 від 28.09.2022 на суму 671,18 грн.; №2852 від 09.12.2022 на суму 721,36 грн.; №3016 від 22.02.2023 на суму 2 164,02 грн.; №2704 від 28.09.2022 на суму 671,18 грн.; №3769 від 30.01.2024 на суму 180,28 грн.; №3787 від 06.02.2024 на суму 2 274,36 грн./а.с.52-65/
У суді першої інстанції допитано в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . 
Задовольняючи позовні вимоги міськрайонний суд виходив із того, що з технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель площею 0,0148 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, зокрема, зведеного інвентаризаційного плану, викопіювання з кадастрової карти, та показань допитаного в якості свідка ОСОБА_5 , вбачається, що на спірній земельній ділянці знаходиться саме нежиле приміщення загальною площею 95,0 кв.м., яке належить на праві власності відповідачу. Інша частина об`єкта нерухомості, яка не належить відповідачу, не знаходиться в межах цієї земельної ділянки. 
Наявні у справі копії поповерхового плану об`єкту нерухомого майна, міськрайонний суд до уваги не прийняв, оскільки з їх змісту неможливо встановити під яким саме з нежилих приміщень (площею 95,0 кв.м., яке належить відповідачу, чи площею 69,7 кв.м.) знаходиться підвальне приміщення. Натомість надані відповідачем копії платіжних інструкцій, міськрайонний суд відхилив, оскільки у призначеннях платежу не зазначено, що платежі були внесені в якості орендної плати саме за спірну земельну ділянку.
Установивши викладене суд першої інстанції визнав встановленими та підтвердженими належними доказами обставини безпідставного збереження відповідачем коштів, які він повинен був сплатити до місцевого бюджету як орендну плату, та належність розрахунку, не спростованого відповідачем.
       Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується із таких підстав.
       Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
       Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
       Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
       За змістом статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
       Згідно з пунктом в) частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
       Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.
       У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому орендна плата справляється у грошовій формі.
       У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
       Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пункт 288.5 статті 288 ПК України).
       Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав.
       Згідно із частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
       Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.
       Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
       Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).
       Зазначений правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах: від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 та висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі №201/2956/19.
       У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Тобто в такому разі суд виходить з того, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі №925/230/17).
       Згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
       Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 157 ЗК України). Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284.
       У справі, яка переглядається, позивач, обґрунтовуючи заявлену до стягнення за період із 01.02.2021 по 31.01.2024 суму недоотриманої орендної плати, виходив із загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером 5310700000:06:069:0039, яка становила 0,0148 га. При цьому такі розрахунки, коефіцієнти та їх значення здійснені міською радою на підставі витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки, сформований 24.01.2024; а розмір ставки річної плати за землю – 9% від нормативної грошової оцінки, що відповідає п.2.4. Положення про порядок визначення розмірів плати за землю при укладенні договорів на користування землею в м.Лубни, затвердженого рішення Лубенської міської ради Полтавської області від 16.08.2018.
       Погоджуючись із таким розрахунком суд першої інстанції залишив поза увагою, що розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності мав бути здійснений міською радою пропорційно площі нежитлового приміщення, приватної власності відповідача, до загальної площі земельної ділянки, виходячи із витягу з технічної документації актуального станом на спірний період (01.02.2021 по 31.01.2024).
       Висновки суду першої інстанції, що з технічної документації, зокрема, зведеного інвентаризаційного плану та викопіювання з кадастрової карти, убачається, що на спірній земельній ділянці знаходиться саме нежиле приміщення загальною площею 95,0 кв.м., яке належить на праві власності відповідачу, колегія суддів відхиляє, як таке, що ґрунтується на припущеннях. 
       При цьому, колегія суддів ураховує, що при складанні такої технічної документації ТОВ «Естіма» виходив із того, що земельна ділянка площею 0,01448 га належить до земель під соціально-культурними об`єктами. Наявні у справі докази у своїй сукупності дозволяють установити, що частина указаного об`єкта нерухомості, яка склала 65,6 кв.м та 25 кв.м у підвальній частині, перебуває у розпорядженні Лубенського краєзнавчого музею імені Гната Яковича, що, серед іншого, підтверджується копії поповерхового плану об`єкту нерухомого майна. 
       Ставлячи під сумнів такий докази та не приймаючи його до уваги, міськрайонний суд мав керуватися положеннями частини сьомої статті 81 ЦПК України, вживши заходів для витребування доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення спору та здійснення перевірки розрахунку, зокрема, в контексті визначення площі земельної ділянки, яка фактично перебуває у користуванні відповідача. Тоді як повноваження суду апеляційної інстанції чітко обмежені нормами статті 367 ЦПК України, аналізуючи зміст якої        така обставина як відсутність доказів як таких на момент розгляду справи судом першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, не залежно від причин неподання учасником справи таких доказів. 
       Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-81, 89, 228, 229, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів.
Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц).
Наведений процесуальний обов`язок позивачем не виконано та не надано належних та допустимих доказів, як б підтверджували обставини безпідставного збереження відповідачем коштів та належність розрахунку, складеного із порушенням методики встановлення збитків.
При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції викладене залишив поза увагою, а також дійшов помилкового висновку щодо недоцільності врахування вчинених відповідачем на користь позивача щомісячних платежів із призначенням «орендна плата за землю». Оскільки у межах заявленого спору саме процесуальним обов`язком позивача є спростування призначення таких платежів, не отримання таких коштів або ж існування між сторонами інших, не пов`язаних із цією справою, правовідносин.
       Доводів на спростування таких висновків стороною позивача не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно зі статтею 141 ЦПК України з Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 542,00 грн.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення міськрайонного суду скасуванню, із постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити. 
Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 травня 2025 року – скасувати.
У хвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів – відмовити.
Стягнути з Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 542,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 В.М. Триголов

                                                                               О.В. Чумак