Дата документу 27.01.2026	Справа № 554/12750/25	
 	Провадження № 2-а/554/16/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.01.2026 року м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді Материнко М.О.,
за участю секретаря Теницької М.І.,
розглянувши матеріали по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
в с т а н о в и в:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення № 912 від 17 червня 2025 року, якою на позивача накладено штраф у розмірі 17 000 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В обґрунтування позову зазначав, що є особою з інвалідністю ІІІ групи та має відстрочку від мобілізації, про що наявна відповідна відмітка у військово-обліковому документі сформованому в мобільному додатку «Резерв+».
Крім того, Позивач стверджував, що повісток про виклик до ТЦК та СП не отримував, дані військового обліку уточнив своєчасно ще 01.12.2024 року про що наявна відповідна відмітка у військово-обліковому документі сформованому в мобільному додатку «Резерв+», а отже відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався лише після блокування його банківських рахунків у межах виконавчого провадження №78799775 від 07 серпня 2025 року. 
З огляду на викладене, постанову про адміністративне правопорушення № 912 від 17 червня 2025 року вважає незаконною та такою, що винесена за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з цим просив постанову скасувати а проваджеенння закрити.
05 вересня 2025 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – залишено без руху та надано строк усунення зазначених в ухвалі недоліків у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали.
15.09.2025 року до Шевченківського районного суду м. Полтави надійшла заява від представника позивача – адвоката Ткаченко А.В. про усунення недоліків, в якій остання вказувала на обґрунтування сплаченої суми судового збору у розмірі 605,60 гривень відповідно до практики Верховного суду.
17.09.2025 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – повернуто позивачу.
Не погоджуючись з Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 17.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до Другого апеляційного адміністративного суду.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 року, Ухвала Шевченківського районного суду м. Полтави від 17.09.2025 року скасована і зазначено, що «Дійсно,за положеннями абзацу 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону №3674-VІ, за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Проте, з урахуванням того, що законодавцем встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності (стаття 286 КАС України), а також приведеного вище правового висновку Великої Палати Верховного Суду, який має враховуватися судами відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, висновок суду першої інстанції не може бути визнаний обґрунтованим». Справа направлена до Шевченківського районного суду міста Полтави для продовження її розгляду.
05.12.2025 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави заяву про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Полтави Сініцина Е.М. по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, передати до канцелярії Шевченківського районного суду м. Полтави для повторного авторозподілу.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025 року у справі №554/12750/25 головуючою суддею було визначено Материнко М.О.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 10.12.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання з викликом сторін.
Відзив до Шевченківського районного суду м. Полтави не надходив.
27.01.2026 року від представника позивача – адвоката Ткаченко А.В. до Шевченківського районного суду м. Полтави надійшло клопотання у якому просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі, розгляд справи проводити за її відсутністю та за відсутністю Позивача.
Суд, дослідивши докази і надавши їм належну оцінку, приходить до наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що 17 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 912 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 251/25/2769/В (номер рішення 251/25/2769/Р) від 02 травня 2025 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи за загальним захворюванням. Інвалідність встановлена безстроково.
Відповідно до копії витягу із додатку Резерв+ сформованого 19.08.2025 встановлено, що ОСОБА_1 має відстрочку від мобілізації до 19.08.2025 року, як людина із інвалідністю.
Водночас судом встановлено, що на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 78799775 від 07 серпня 2025 року, винесеної державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Литвином А.В., з ОСОБА_1 підлягає стягненню штраф на користь держави у розмірі 34 000,00 грн.
Згідно частин 1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року у справі №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.
Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Пункт 19 статті 4 КАС України визначає індивідуальний акт як акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Згідно із абз.11 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.
У відповідності до абз 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11 квітня 2024 року було внесено зміни до законодавства щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку, в тому числі і до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якого було зазначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Таким чином судом встановлено, що Законом України № 3633-IX від 11 квітня 2024 року було внесено зміни, якими визначено обов`язок військовозобов`язаних уточнити свої персональні дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації. Зазначений строк спливав 16 липня 2024 року.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивач виконав зазначений обов`язок у встановлений законом строк, уточнивши свої військово-облікові дані через електронний кабінет 01.12.2024 року, що підтверджується відповідною відміткою у додатку «Резерв+». Доказів протилежного суду не надано.
17 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову № 912, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП за неявку 03.04.2025 року за повісткою № 2993561 для уточнення облікових даних.
Натомість, відповідно до п. 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024р. належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є:
- або день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Водночас суд звертає увагу, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів отримання позивачем вказаної повістки у порядку, визначеному пунктом 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, а саме доказів її вручення, відмови від отримання чи відмітки про відсутність особи за адресою проживання.
Крім того, судом встановлено, що на момент, на який відповідач посилається як на дату порушення, обов`язок щодо уточнення військово-облікових даних уже був виконаний позивачем у повному обсязі ще 01.12.2024 року, відомостей які б свідчили про зміну персональних даних після цього судом вставнолено не було.
Таким чином, відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про порушення позивачем вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та пункту 21 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560.
Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність. Натомість у даному випадку суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутні як подія, так і склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки не доведено ані факту належного виклику, ані факту порушення покладених на нього законом обов`язків, ані його вини.
Окрім того, суд враховує, що позивач фактично не був повідомлений про винесення постанови № 912 та дізнався про її існування лише після відкриття виконавчого провадження, що є поважною причиною пропуску строку на оскарження та підставою для його поновлення відповідно до статті 121 КАС України.
Таким чином, з наявних матеріалів справи підтверджується, що постанова № 912 від 17.06.2025 винесена з суттєвими порушеннями як матеріального (відсутні докази наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП), так і процесуального законодавства (проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, та за відсутності відомостей про її належне повідомлення про дату, час і місце розгляду). Отже, відповідачем не спростовано протиправність свого рішення.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Отже, за таких обставин, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною, оскільки відповідачем не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вищенаведені положення закону, судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 605,60 гривень також підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 6-8, 19, 72-77, 241-246, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову № 912 від 17 червня 2025 року, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у сумі 17000 грн. - скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого ним судового збору в розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою, як ВПО: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено 29.01.2026 року.

Суддя М.О. Материнко