ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/12284/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Міністерство у справах ветеранів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) 07.11.2025 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернулась до суду із адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради (далі – відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Міністерство у справах ветеранів України ( далі – третя особа), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.10.2025 року №07-07/927 про відмову у встановленні (наданні) статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_2 ;
- зобов`язати відповідача встановити (надати) статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_2 .
Позов мотивовано тим, що за результатами повторного розгляду заяви позивача Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради протиправно було прийнято рішення про відмову у наданні їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України. 
Ухвалою судді від 26.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позов. Також залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Міністерство у справах ветеранів України.
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 . Департаментом не витребовувалась довідка за формою згідно з додатком 1, видана саме Мінветеранів. Таким чином, належність батька позивача до поліцейських чи осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України не доведено. Додатково зазначено, що з метою виконання рішення суду Департаментом було надіслано запит позивачу від 11.08.2025 №4184/2-16.04/2025 щодо витребування відомостей (документів) про належність її до членів сім`ї її загиблого (померлого) батька. Проте від позивача відповіді на зазначений запит не надійшло. Також з метою виконання рішення суду Департаментом було надіслано запит від 11.08.2025 №4185/2-16.04/2025 щодо витребування документів Управління поліції охорони в Чернігівській області. Від Управління поліції охорони в Чернігівській області 28.08.2025 року надійшов лист від 21.08.2025 №1407/43/45/01-2025 до якого додані: копія акта спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 14.03.2022 о 05 год 20 хв в Управлінні поліції охорони в Чернігівській області та копія графіку несення служби за березень 2022 року. Будь-які інші документи до вказаного листа не були додані. Крім того, з метою виконання рішення суду Департаментом було надіслано запит до Державної спеціалізованої установи «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» та до слідчого СВ Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Клименко М.І. з проханням надати висновок судово-медичної експертизи стосовно охоронника команди воєнізованої охорони батальйону Управління поліції охорони в Чернігівській області батька позивача. Проте відповідь на зазначені запити не надходила. Отже, Департаментом правомірно прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України.
Від третьої особи надійшли пояснення по суті позову, у яких зазначено, що незгода позивача з висновком або формою відповіді не може бути підставою для визнання бездіяльності протиправною, оскільки відповідь відповідача не порушує прав позивача, оскільки він не позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника у випадку наявності правових підстав передбачених чинним законодавством. З цього випливає, що відповідач належно виконав свій обов`язок щодо розгляду заяви позивача. Надання об`єктивного роз`яснення не є ознакою бездіяльності, а є формою реалізації принципу правової визначеності. 
Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що довідка про безпосередню участь загиблого батька позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, є належним доказом про безпосереднє залучення його до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. До того ж, батька позивача було посмертно нагороджено відзнакою Президента України «За оборону України». Крім того, редакція Порядку №740, на яку посилається представник відповідача, була прийнята вже після загибелі батька позивачки, відповідно на загиблого не могло бути складено (оформлено) інших документів про його залучення, крім тих, що існують. Додатково зазначено, що при зверненні 03.03.2025 до Департаменту з відповідною заявою позивач надавала засвідчену копію лікарського свідоцтва про смерть №452 від 14.03.2022 року щодо її батька, як медичний документ за наслідками судово-медичної експертизи трупа, у якому вказані причини та обставини смерті та зазначено, що смерть її батька настала внаслідок бойових дій. Вказане відповідає вимогам підпункту 4 пункту 4 Порядку № 740, де зазначено, що для встановлення статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України надається висновок судово-медичної експертизи (за наявності), виданий відповідно до законодавства, або лікарське свідоцтво про смерть (крім випадків, коли особа пропала безвісти). Отже, вимоги про встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України її батька на підставі пункту 5 частини першої статі 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є повністю обґрунтованими та підтверджені належними та допустимими доказами.
Від третьої особи надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначено, що на час смерті батька позивачки ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статті 10-1 не було. Закон доповнено ст. 10-1 згідно із Законом України №2121-ІХ від 15.03.2022 «Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення норм, що регулюють питання визначення категорій осіб, які визнаються ветеранами війни та членами сімей загиблих Захисників і Захисниць України, та надання їм соціальних гарантій», який набрав чинності 21.03.2022. Підстави для надання заявникам статусу члена сім`ї загиблого померлого) Захисника чи Захисниці України встановлені абз.абз. 10–13 пп. 4 п. 4 Порядку № 740 у редакції від 17.10.2024, яка діяла як на час звернення ОСОБА_1 із заявою від 03.03.2025 про встановлення статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України, так і на час прийняття Департаментом рішення від 26.03.2025 №07-07/291 та від 14.10.2025 №07-07/927 про відмову ОСОБА_1 у наданні статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України. Оскільки документи передбачені п. 4, 14 Порядку №740 позивачем до Департаменту не надані, рішення про відмову у встановленні статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України прийнято в межах чинного законодавства.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
03.03.2025 ОСОБА_1 звернулась до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради із заявою про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України на підставі пункту 5 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Листом від 27.03.2025 Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради повідомив позивача, що враховуючи, що займана ОСОБА_2 посада охоронника команди воєнізованої охорони батальйону Управління поліції охорони в Чернігівській області не відноситься до посад осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, для встановлення відповідного статусу слід керуватись пунктом 6 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Підставою для надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України для заявників з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 6 частини першої етапі 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є: свідоцтво про смерть (крім випадків, коли особа пропала безвісти); довідка за формою згідно з додатком 1 до Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 740 «Про затвердження Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України», видана Міністерством у справах ветеранів України.
В квітні 2025 ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського ОАС з адміністративним позовом у якому просила:
-визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради від 26.03.2025 № 07-07/291 про відмову їй у встановленні (наданні) статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_2 ; 
-зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради встановити (надати) їй статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_2 .
Рішенням Чернігівського ОАС від 13.06.2025 у справі №620/4200/25, яке набрало законної сили 15.07.2025, позов задоволено частково, зобов`язано Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.03.2025 про встановлення статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с.10-15).
На виконання зазначеного рішення відповідач повторно розглянув заяву позивача від 03.03.2025 та 14.10.2025 Департаментом прийнято рішення №07-07/927 про відмову у надані статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, у зв`язку з відсутністю необхідних документів, визначених п.4 Порядку №740, з урахуванням положень, передбачених п.14 Порядку №740, а саме:
1) документів про безпосереднє залучення особи, яка загинула (пропала безвісти) або померла, до забезпечення проведення антитерористичної операції, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони. відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах та у період здійснення зазначених заходів, про виконання особою мобілізаційних завдань (замовлень) для участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення інтересів держави у зв`язку з військового агресією російської федерації проти України, або направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі а антитерористичній операції в районах її проведення, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах та у період здійснення зазначених заходів (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних/службових розслідувань за фактами отримання поранень, документи, що підтверджують виконання підприємством, установою і організацією мобілізаційних завдань (замовлень), а також документів, що були підставою для прийняття керівником підприємства, установи і організації рішення про направлення особи у таке відрядження, стосовно охоронника команди воєнізованої охорони батальйону Управління поліції охорони з Чернігівській області ОСОБА_2 ;
2) висновку судово-медичної експертизи (крім випадків, коли особа пропала безвісти, стосовно охоронника команди воєнізованої охорони батальйону Управління поліції охорони в Чернігівській області ОСОБА_2 (а.с.16).
Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 3 Конституції України гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно із статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Правовий статус ветеранів війни регламентується Законом України від 22.10.1993 року №3551-ХII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551-ХII).
У преамбулі до Закону №3551-ХII зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Статтею 10-1 Закону № 3551-XII (у редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать:
1) сім`ї осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, поліцейських, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України;
2) сім`ї осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність), та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (у тому числі здійснення волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
3) сім`ї осіб, які, перебуваючи у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;
4) сім`ї осіб, які, перебуваючи у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету, територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання такими добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;
5) сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також сім`ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, до здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
6) сім`ї осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
До членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать, зокрема, діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.
Члени сімей осіб, зазначених у пункті 5 частини першої цієї статті (крім військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Служби безпеки України та осіб, які входять до складу розвідувальних органів України), або їх представники мають право відповідно до Закону України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг" подати заяву про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, у тому числі засобами Реєстру та/або Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони, та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, до органу, уповноваженого встановлювати статус сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.
У такій заяві зазначаються відомості, необхідні для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, а також додаються копії відповідних документів, засвідчені підписом суб`єкта звернення (за наявності).
Якщо особа, яка подає заяву про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, не володіє такими відомостями (документами), орган, уповноважений встановлювати статус сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, витребовує такі відомості (документи) за запитом в уповноваженого органу або особи в рамках міжвідомчої взаємодії суб`єктів владних повноважень, але не пізніше ніж через п`ять календарних днів від дати надходження такої заяви. Уповноважений орган або особа зобов`язані надати запитувані відомості (документи) або обґрунтувати причину відмови у наданні не пізніше ніж через 15 календарних днів від дати надходження такого запиту.
Не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відомостей (документів) орган, уповноважений встановлювати статус сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, приймає рішення про надання відповідного статусу.
Порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті і 10-1 Закону №3551-XII).
Відповідно до частини другої статті 10-1 Закону № 3551-XII Кабінет Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 №740 «Про затвердження Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України» затвердив Порядок № 740 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2024 № 416, яка діяла на час виникнення спірних відносин), який визначає процедуру надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону №3551-XII, деяким категоріям осіб.
Відповідно до пункту 2 Порядку №740 статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, згідно з цим Порядком надається, зокрема, сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу, військовослужбовців МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (абзац п`ятий пункту 2 Порядку №740).
За змістом пункту 3 Порядку №740 до членів сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.
Згідно із підпунктом 4 пункту 4 Порядку №740 підставою для надання заявникам статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України є, зокрема для заявників з числа членів сімей осіб (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, та працівників підприємств, установ, організацій), зазначених у пункті 5 частини першої статті 10-1 Закону:
свідоцтво про смерть або рішення суду про визнання безвісно відсутнім;
документи про безпосередню участь особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, і загинула (пропала безвісти) або померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за формою згідно з додатком 1;
постанова (рішення) відповідної військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії (крім випадків, коли особа пропала безвісти).
У свою чергу, згідно із підпунктом 5 пункту 4 Порядку №740 для заявників з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 6 частини першої статті 10-1 Закону:
свідоцтво про смерть (крім випадків, коли особа пропала безвісти);
довідка за формою згідно з додатком 1, видана Мінветеранів.
Тобто, для заявників з числа членів сімей осіб (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, та працівників підприємств, установ, організацій), зазначених у пункті 5 частини першої статті 10-1 Закону № 3551-XII Порядком №740 вимагається серед інших документів надання довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за формою згідно з додатком 1, а для заявників з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 6 частини першої статті 10-1 Закону № 3551-XII необхідно надати довідку за формою згідно з додатком 1, видану Мінветеранів.
Суд зазначає, що згідно із пунктами 5 - 6 Порядку №740 для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, членам сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, необхідно подати структурному підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради (далі - орган соціального захисту населення) заяву і документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку.
Рішення про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, приймається органами соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів.
Відсутність документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, та їх недостовірність є підставою для відмови в наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.
Рішення про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, приймається органами соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів.
Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Чернігівського ОАС від 13.06.2025 у справі №620/4200/25 встановлено, що 03.03.2025 ОСОБА_1 звернулась із заявою до Департаменту про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України на підставі пункту 5 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». До вказаної заяви було долучено: свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 26.04.2022; свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 13.05.2002; довідка про склад сім`ї № 5328 від 21.08.2024; нотаріально засвідчена копія довідки Управління поліції охорони у Чернігівській з області Національної поліції України від 30.08.2024; акт спеціального розслідування нещасного випадку; трудова книжка ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 ; графік трудового розпорядку на березень 2022 року; витяг з наказу № 41о/с від 21.03.2022; лист КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради № 04-014/2474 від 01.08.2024; свідоцтво про смерть № 452 від 14.03.2022; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.03.2022; витяг про несудимість ОСОБА_1 ; паспорт ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки Управління поліції охорони в Чернігівській області Національної поліції України від 30.08.2024, виданої ОСОБА_1 , ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Чернігівській області, м. Чернігів. 
За змістом вказаної довідки вона видана на підставі акту спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-1/П від 06.06.2022 та є підставою для надання особі статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.
Суд у вказаному рішенні прийшов до висновку, що рішення відповідача від 26.03.2025 № 07-07/291 про відмову у встановленні (наданні) позивачці статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_2 з мотивів ненадання довідки за формою згідно з додатком 1, виданої саме Мінветеранів, не ґрунтується на критеріях, визначених у статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України, у зв`язку із чим є протиправним та підлягає скасуванню, та вирішив зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.03.2025 про встановлення статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні
Під час прийняття рішення від 14.10.2025 №07-07/927 Департаментом відмовлено позивачу у встановленні (наданні) статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України з нових мотивів, а саме ненадання документів про безпосереднє залучення особи, яка загинула (пропала безвісти) або померла до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та не надання висновку судово-медичної експертизи стосовно охоронника команди воєнізованої охорони батальйону Управління поліції охорони в Чернігівській області ОСОБА_2 .
Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, що під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 . Департаментом не витребовувалась довідка за формою згідно з додатком 1, видана саме Мінветеранів, а тому позивачем не надано документів, відповідно до яких було б встановлено належність загиблого ОСОБА_2 до поліцейських чи осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, суд зазначає таке.
Загиблий ОСОБА_2 належав до складу Управління поліції охорони в Чернігівській області та займав посаду охоронника команди воєнізованої охорони батальйону.
Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІІІ у складі поліції функціонує, у тому числі, поліція охорони. 
У свою чергу, Управління поліції охорони в Чернігівській області є структурним озброєним підрозділом Національної поліції України, що надає послуги з охорони, який оперативно підпорядковується Департаменту поліції охорони.
Охоронник команди воєнізованої охорони батальйону Управління поліції охорони в Чернігівській області керується у своїй діяльності Конституцією України, нормативно-правовими актами державних установ України та Інструкцію про організацію службової діяльності органів поліції охорони під час виконання заходів з фізичної охорони об`єктів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.07.2017 №577. 
Тобто, фактично Управління поліції охорони в Чернігівській області є утвореним відповідно до закону правоохоронним органом. 
А тому, суд погоджується з доводами позивача, що довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, за формою згідно з додатком 1 до Порядку №740, видана Управлінням поліції охорони у Чернігівській області Національної поліції України від 30.08.2024, є належною та достатньою для підтвердження належності батька позивача до поліцейських чи осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України та відповідної участі його у заходах з оборони на момент загибелі. 
Щодо ненадання позивачем висновку судово-медичної експертизи стосовно охоронника команди воєнізованої охорони батальйону Управління поліції охорони в Чернігівській області ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що з метою виконання рішення суду Департаментом було надіслано запит до Державної спеціалізованої установи «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» та до слідчого СВ Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Клименко М.І. з проханням надати висновок судово-медичної експертизи стосовно охоронника команди воєнізованої охорони батальйону Управління поліції охорони в Чернігівській області батька позивача. Проте відповідь на зазначені запити не надходила. Тобто, відповідач, не дочекавшись відповіді, прийняв рішення про відмову, що свідчить про неможливість отримати висновок судово-медичної експертизи.
Суд зазначає, що станом на 29.10.2025 законодавець виклав підпункт 4 пункту 4 Порядку №740 таким чином, що для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України заявник, серед іншого надає висновок судово-медичної експертизи (за наявності), виданий відповідно до законодавства, або лікарське свідоцтво про смерть (крім випадків, коли особа пропала безвісти).
Відповідачу до заяви було надане лікарське свідоцтво про смерть від 14.03.2022 №452, яким встановлено, що причина смерті ОСОБА_2 , 1967 р.н., політравма із залученням декількох ділянок тіла. Смерть настала внаслідок захворювання: ушкодження внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій (а.с.26).
Таким чином, позивачем виконані вимоги встановлені підпунктом 4 пункту 4 Порядку №740.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, рішення відповідача від 26.03.2025 №07-07/927 про відмову у встановленні (наданні) ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи протиправний характер наданої відповідачем повторної відмови, задля ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо визнання за ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Так, позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні) сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від 06.09.2005 р., п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від 18.07.2006 р., п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від 10.02.2010 р., п.58) принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) від 09.12.1994 р., п.29).
Відповідно до частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Міністерство у справах ветеранів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради від 14.10.2025 №07-07/927 про відмову ОСОБА_1 у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України.
Зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України Скорини Олега Петровича.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 29 січня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради (код ЄДРПОУ 43649464, вул. Івана Мазепи, буд. 19, м. Чернігів, Чернігівська область, 14017).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Міністерство у справах ветеранів України: (код ЄДРПОУ 42657144, вул. Хрещатик, буд. 34, м.Київ, 01001).

Суддя С.В. Бородавкіна