Дата документу 10.02.2026
Справа № 334/7710/25
Провадження № 2/334/363/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 року м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі
судді Бредіхіна Ю.Ю.,
за участю секретаря Іванової А.О.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Железняка В.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення суми,
установив:
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 24 255 гривень, з яких: заборгованість по кредиту 7 000 грн., заборгованість по відсотках 11 025 грн., пеня – 6 230 грн. а також судові витрати.
В обґрунтування своїх вказує на те, що 27.04.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 7832251, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 7000 грн., строком на 360 дні зі сплатою 1,5 % на день. 
21.11.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу №21112024, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників.
Згідно із реєстром боржників до договору факторингу від 21.11.2024 року №21112024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 27.04.2024 № 7832251.
Відповідач у відзиві на позов заперечив проти позовних вимог у повному обсязі. Відповідач вказує, що в період укладення Договору (27.04.2024 р.) та його виконання він проходив лікування в КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР в тому числі в умовах стаціонару, а тому був позбавлений можливості укласти Договір та отримати кредитні кошти в сумі 7 тис. грн.
Підтверджують викладене документи: епікриз виписний з медичної карти стаціонарного хворого №1128/3 про перебування ОСОБА_1 з 18.02.2024 р. по 15.03.2024 р. на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР; епікриз виписний з медичної карти стаціонарного хворого №2997/3 про перебування ОСОБА_1 з 26.05.2024 р. по 18.07.2024 р. на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР; рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2024 р. у справі № 333/4831/24 провадження № 2-о/333/310/24.
Тому заборгованість розміром 24 255,00 грн за Договором має відшкодувати позивачу не відповідач, а особа, яка у незаконний спосіб заволоділа коштами позивача.
Крім того, вимогу про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 11025,00 грн, а також заборгованості за пенею, штрафами в сумі 6230,00 грн при сумі кредиту 7 тис. грн, вочевидь не можна визнати справедливою та розумною.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі
Ухвалою суду від 23.09.2025 року відкрито спрощене провадження у справі.
Ухвалю суду від 27.11.2025 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів.
Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У судовому засіданні, яке відбулось 10.02.2026 року, суд ухвалив перейти до стадії таємниці ухвалення судового рішення.
ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом
27.04.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 7832251, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 7000 грн., строком на 360 дні зі сплатою 1,5 % на день. 
21.11.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу №21112024, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників.
Згідно із реєстром боржників до договору факторингу від 21.11.2024 року №21112024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 27.04.2024 № 7832251.
Відповідно до виписки по рахунку, відкритого АТ «Акцент-Банк» на ім`я ОСОБА_1 27.04.2024 року на його картковий рахунок зараховано 7000 гривень на підставі кредитної угоди.
ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах передбачених у договорі.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки первісного кредитора, ні на рахунки позивача.
Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.
Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Частиною п`ятою статті 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Судом встановлено, що кредитний договір укладено в електронній формі позичальника із застосуванням електронного підпису із одноразовим ідентифікатором відповідача.
Стосовно тверджень відповідача про те, що кредитний договір укладений не ним, а іншою особою, адже він у цей час перебував на лікуванні, то суд зазначає про таке.
Частиною першою статті 81 ЦПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом приписів ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Перебування особи у стані обмеженої дієздатності чи недієздатності може бути визначено лише на підставі відповідної судово-медичної експертизи, адже потребує спеціальних знань у сфері медицини. Стороною відповідача клопотань про призначення відповідної експертизи не заявлялось. 
Також відповідачем не надано висновків такої експертизи, яка могла бути проведена під час його перебування у медичному закладі. 
Водночас, саме по собі перебування особи на лікуванні у закладі, що надає психоневрологічну допомогу автоматично не означає, що така особа перебуває у стані, який не дозволяє їй усвідомлювати значення своїх дій.
Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).
Проте, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею, оскільки пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача частково підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст. 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
вирішив:
позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення суми задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014) заборгованість за договором від 27.04.2024 № 7832251 у сумі 18 025 (вісімнадцять тисяч двадцять п`ять) гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014) судовий збір у сумі 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень 25 копійок.
В задоволені решти вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін