МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2026 р.  	№ 400/9709/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,  	
до відповідачів	Державної податкової служби України, пл. Львівська, 8,м. Київ,04053, Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,  	
про	визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.04.2025 №656214290901, скасування рішення,	
До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Державної податкової служби України (далі – відповідач 1), Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі- відповідач 2) та просить (з урахуванням уточнених позовних вимог):
- скасувати рішення Державної податкової служби України за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 09.05.2025 року № 19718/6/99-00-06-0302-06;
- скасувати податкове повідомлення – рішення від 29.04.2025 року № 656214290901.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що здійснює діяльність з роздрібної торгівлі пивом, сидром, вином та безалкогольним пивом на підставі ліцензії, всі продажі фіскально офорлюються через три касових апарати і ним своєчасно сплачується акцизний збір та інші обов`язкові платежі та збори. Однак, ним було отримане податкове повідомлення – рішення від 29.04.2025 року № 656214290901, яким нараховано штраф і в якості підстави зазначено пункт 23 частини 2 ст. 73 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі – Закон №3817). Однак, позивач вважає, що Закон набув чинності 01.01.2025 року, а заяву про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі ліцензіатів відтерміновано до 01.07.2025 року (абз. 3 п. 3 розділ XIII Закону 3817). Відтак, позивач на час проведення перевірки відповідачем не порушив чинне законодавство, спірне рішення податкової є протиправними. 
Ухвалою від 11.09.2025 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначив судове засідання. 
Від відповідача 1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що оскаржуване рішення ДПС України про результати розгляду скарги саме по собі не є юридично значеним для Позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки останнього шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а відтак, безпосередньо не порушує права та інтереси позивача. А отже, підстави скасування такого рішення та для задоволення позовних вимог в цій частині - відсутні. При цьому, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства повноваження ДПС України щодо прийняття рішень за результатами розгляду скарг платника податків є дискреційними повноваженнями та визначаються виключною компетенцією органу.
Ухвалою від 08.10.2025 року суд прийняв до розгляду заяву про уточнення позовних вимог та залучив до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління ДПС у Миколаївській області.
Від відповідача 2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що перевіркою було встановлено, що з 05.11.2024 року ФОП ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями через ПРРО №4000994785 , який не зазначений у вищевказаних ліцензіях. Згідно інформації системи обліку даних РРО ДПС України через ПРРО №4000994785 у період з 05.11.2024 по 22.01.2025 алкогольних напоїв на суму - 333 976,81 грн. Разом з тим ФОП ОСОБА_1 подав 21.01.2025 до ГУ ДПС у Миколаївській області заяви про внесення змін (переоформлення) до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а саме зазначив додаткові ПРРО №4001017794 та №4000994785 . Вказані відомості відображено у Єдиному реєстрі ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах 23.01.2025 року. Відтак, спірне податкове повідомлення – рішення є правомірним. Щодо дати набрання чинності Закону № 3817, то він набув чинності 27.0.2024 року, а не як помилково вважає позивач 01.01.2025 року. 
Дослідивши докази, суд, -
ВСТАНОВИВ:
Перевіркою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 виявлено порушення ст. 43 Закону України від 18 червня 2024 року №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі – Закон №3817), а саме здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у період з 05.11.2024 по 22.01.2025 через програмний реєстратор розрахункових операцій №4000994785 відомості про який були відсутні у вказаний період в Єдиному реєстрі ліцензіатів з обігу алкогольних напоїв, про що скалдено акті фактичної перевірки від 09.04.2025 №4933/14-29-09-01 08/3360006875.
На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення – рішення від 29.04.2025 року № 656214290901, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 667 953,62 грн. 
Позивач оскаржив податкове повідомлення – рішення від 29.04.2025 року № 656214290901 до ДПС України, за результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення від 09.07.2025 № 19718/6/99-00-06-03-02-06 (далі – Рішення 2), яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 29.04.2025 № 656214290901, а скаргу – без задоволення.
Вважаючи протиправними рішення відповідачів позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Функції та правові основи діяльності органів державної податкової служби визначаються Податковим кодексом України (далі – ПК України).
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПКУ контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи (пункт 80.1 ст. 80 ПКУ).
Відповідно до пункту 80.2 ст. 80 ПКУ фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 ПК України.
Аналізуючи положення пункту 80.2 статті 80 та пункту 81.1 статті 81 ПКУ вбачається, що кожен із підпунктів пункту 80.2 статті 80 ПКУ є самодостатньою підставою для проведення фактичної перевірки, а тому зазначення в наказі про проведення перевірки однієї із підстав визначених пунктом 80.2 статті 80 ПКУ, без вказання будь – якої інформації достатньо для того, щоб такий наказ відповідав вимогам підпункту 81.1 статті 81 ПК України. 
Відповідачем 2 було проведено фактичну перевірку позивача та складено акт перевірки, в якому перевіряючими зроблено висновок про порушення ст. 43 Закону України від 18 червня 2024 року №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі – Закон №3817), а саме здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у період з 05.11.2024 по 22.01.2025 через програмний реєстратор розрахункових операцій №4000994785 відомості про який були відсутні у вказаний період в Єдиному реєстрі ліцензіатів з обігу алкогольних напоїв.
Так, 27.07.2024 року набув чинності Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі - Закон №3817). 
Статтею 43 Закону №3817 визначено порядок отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, крім ліцензій, надання яких здійснюється в автоматичному режимі. Серед вимог до заяви про отримання ліцензії є обов`язкова вимога зазначення переліку фіскальних номерів реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок, наявних у місці роздрібної торгівлі, - для ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.
В свою чергу, пунктом 28 частини 1 статті 1 Закону №3817-ХІ визначено, що Єдиний реєстр ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - складова інформаційно-комунікаційної системи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, що містить перелік суб`єктів господарювання, яким надано ліцензії на право виробництва та/або на право оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та/або на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та/або на право вирощування тютюну, на право ферментації тютюнової сировини.
Згідно з підпунктом 13 частини 4 статті 34 Закону №3817-ХІ, Єдиний реєстр ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, містить такі відомості як перелік фіскальних номерів реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок, наявних у місці роздрібної торгівлі, дата внесення/виключення фіскальних номерів таких реєстраторів розрахункових операцій/програмних реєстраторів розрахункових операцій до/з Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - для ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.
Відповідно до частини 9 статті 34 Закону №3817-ХІ визначено, що у разі якщо після отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у ліцензіата відбулися зміни у відомостях, що містяться в Єдиному реєстрі ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, такий ліцензіат зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дня настання події, що спричинила відповідні зміни, подати до органу ліцензування заяву про внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному реєстрі ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Пунктом 11 частини 3 статті 43 Закону №3817-ІХ визначає, що у заяві про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності зазначаються відомості - перелік фіскальних номерів реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок, наявних у місці роздрібної торгівлі, - для ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.
При цьому, відповідно до абз. 3 п. 3 розділу XIII Перехідних положень Закону № 3817, суб`єкти господарювання, які мають діючі ліцензії, надані до 1 січня 2025 року, з метою наповнення Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального повною інформацією, яка має міститися у таких реєстрах, зобов`язані в термін до 1 липня 2025 року подати заяву про внесення змін до відомостей, що містяться у відповідному реєстрі, у якій зазначити всі відомості, визначені частиною третьою статті 43 цього Закону для відповідного виду ліцензії, та для ліцензій з безстроковим терміном дії - додати до такої заяви документи (за необхідності), визначені частинами четвертою - шостою статті 43 цього Закону. За результатами розгляду заяв орган ліцензування вносить зазначені у таких заявах відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального відповідно.
З огляду на вищезазначене, у суб`єкта господарювання у разі зміни у відомостях, що містяться в Єдиному реєстрі ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах виникає обов`язок щодо подання заяви про внесення змін до відомостей, що містяться у відповідному реєстрі, у якій зазначити всі відомості, визначені частиною третьою статті 43 цього Закону для відповідного виду ліцензії, при цьому зазначену заяву необхідно подати у строк до 01.07.2025 року. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач маючи ліцензію для провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі пивом, сидром, вином та безалкогольним пивом, оформленої до 01.01.2025 року, 21.01.2025 року подав до Головного управління ДПС у Миколаївській області заяву про внесення змін до відомостей, що мстяться в Єдиному реєстрі ліцензіатів, зазначивши ППРО під №4000964760, 4001017794 та 4000994785. 
Таким чином, позивач у встановлені законодавцем строки перехідного періоду, вніс всі необхідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів, у тому числі щодо ППРО № №4000994785. Відтак, висновки податкової щодо порушення позивачем ст. 43 Закону № 3817, а саме: здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у період з 05.11.2024 по 22.01.2025 через програмний реєстратор розрахункових операцій №4000994785 відомості про який були відсутні у вказаний період в Єдиному реєстрі ліцензіатів з обігу алкогольних напоїв є необґрунтованими. Відтак, оскаржуване податкове повідомлення – рішення від 29.04.2025 року № 656214290901 є протиправним та підлягає скасуванню. 
Щодо вимоги позивача про скасування рішення ДПС України від 09.05.2025 року № 19718/6/99-00-06-0302-06, суд зазначає наступне. 
Порядок та строки оскарження в адміністративному порядку рішень податкового органу регламентовано статтею 56 Податкового кодексу України.
Відповідно до приписів п.п.56.1, 56.2 та 56.10 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.
Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняті за розглядом скарги платника податків, є остаточними і не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що податковим законодавством передбачено право платника податків на оскарження рішення податкового органу, прийнятого за результатами розгляду його скарги, до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати), зазвичай, індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Разом з цим, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Так, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорювані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.
Згідно з п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).
Платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.
Суд наголошує, що оскаржуване в цій справі рішення ДПС України від 09.05.2025 року № 19718/6/99-00-06-0302-06, прийняте за результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення, саме по собі не є юридично значущим для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а лише залишає чинним (таким, що має обтяжувальну дію щодо позивача) винесене раніше рішення, а відтак безпосередньо не порушує права та інтереси позивача.
Зазначений висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними зокрема, в постановах від 11.06.2019 року у справі № 826/24656/15, від 18.06.2019 року у справі №826/7961/16, від 24.06.2019 року у справі № 826/11001/15, від 06.02.2020 року у справі № 810/101/16, від 27.04.2020 року у справі №360/1050/19.
З урахуванням зазначеного, відсутні підстави для скасування рішення ДПС України від 09.05.2025 року № 19718/6/99-00-06-0302-06 за результатами розгляду скарги щодо податкового повідомлення-рішення від 29.04.2025 року № 656214290901, оскільки зазначене рішення не створює жодних правових наслідків для позивача, на відміну від оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Судовий збір відповідно до ст. 139 КАС України підлягає стягненню з відповідача 2 на користь бюджетних асигнувань позивача в розмірі 5 343,63 грн.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 295 КАС України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної податкової служби України (пл. Львівська, 8,м. Київ,04053. ідентифікаційний код 43005393) Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005, ідентифікаційний код 44104027) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.04.2025 №656214290901, скасування рішення, задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення від 29.04.2025 року № 656214290901. 
3. У задоволенні решти позовних вимог, відмовити. 
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005, ідентифікаційний код 44104027) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 5343,63 грн (п`ять тисяч триста сорок три гривні шістдесят три копійки).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя В. С. Брагар