Провадження № 2/734/51/26 Справа № 734/1662/25

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
27 січня 2026 року 	селище Козелець	

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Іванюка Т.І.
за участю: секретаря судових засідань Ієвлевої О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 , 
відповідача ОСОБА_3 , 
представника третьої особи Борсук Н.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють позовних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Деснянської селищної ради Чернігівської області, Служба у справах дітей Остерської міської ради Чернігівської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини,- 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини та не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом визначення наступних способів батька участі у вихованні його сина ОСОБА_5 , особисте спілкування: побачення один раз на 2 тижня: з 18.00 год п`ятниці до 20.00 год неділі, щомісячно; спільний відпочинок з сином: 45 календарних днів літніх канікул, половину осінніх канікул, половину весняних канікул та половину зимових канікул, дитина проводить разом з батьком, а також батько має право один раз на рік відпочити з дитиною не більше 15 календарних днів за визначенням місця відпочинку батьком; в день його побачення з сином, батько має право забирати сина з дому/школи особисто; без письмового дозволу/згоди батька ОСОБА_1 , мати дитини ОСОБА_3 , не має права вивозити спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон України; спілкування батька з сином ОСОБА_4 має відбуватися на території фактичного проживання Батька або на його розсуд; батько дитини ОСОБА_1 має необмежений доступ до телефону його сина ОСОБА_5 і мати ОСОБА_3 не має права забороняти це та зобов`язати ОСОБА_3 : за два дні до дня зустрічі Позивача з сином, надати його точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин; повідомляти позивача про термін від`їзду та місце перебування сина за межі Чернігівського району Чернігівської області шляхом письмового повідомлення (особисто вручити повідомлення або надіслати цінним листом з описом та повідомленням) не пізніше ніж за 10 днів перед від`їздом.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3 , від якого мають спільну дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області по цивільній справі №734/1404/22, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 шлюб між сторонами у справі був розірваний 13 вересня 2022 року, рішення суду набрало законної сили.
Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 березня 2025 року по справі №734/2478/24 було визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір?ю ОСОБА_3 .
Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім?ї за адресою АДРЕСА_1 , складеного комісією Служби у справах дітей Остерської міської ради, де проживає ОСОБА_1 , санітарно-гігієнічні норми проживання задовільними. В квартирі чисто та комфортно. В наявності є меблі. Дитина має окреме
спальне місце з необхідною білизною, стіл для занять. Висновком комісії було встановлено, що за адресою позивача створені всі належні умови для проживання, навчання та виховання дитини.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 . Між сторонами існує спір, стосовно участі батька у вихованні його сина ОСОБА_5 . Позивач з січня 2024 року не бачився з дитиною. Дитина, ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю у сел. Десна. Позивач вдячний своїй дружині ОСОБА_3 за можливість бути батьком їх спільного сина ОСОБА_5 , і якщо і маються якісь не порозуміння щодо виховання дитини, Позивач не хоче акцентувати на це увагу суду, а лише бажає приймати участь у вихованні і спілкуванні з дитиною.
Не погоджуючись з позовними вимогами, представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, із змісту якого виходить, що Відповідач не чинила і не чинить перешкод у спілкуванні Позивача з їх спільною дитиною. У зв`язку з цим їй взагалі незрозумілі причини цього позову і підстави. Вона в інших судових процесах (по стягненню аліментів, про визначенню місця проживання дитини (зініційованого Позивачем до речі) також зазначала це. Відповідач відпускала і відпускає дитину до батька, коли це можливо і не заперечує проти його участі у вихованні дитини і її житті.
Даний позов містить лише статті законодавства, якими Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, але не містить жодного факту та документу, який би підтверджував те, що Відповідач чинить якісь перешкоди у спілкуванні дитини з батьком. Таким чином, можна зробити висновок, що даний позов не містить належних підстав позову і доказів, які б підтверджували те, що Відповідач створює перешкоди у спілкування батька з дитиною. Але ознайомившись з переліком позовних вимог Відповідач вважає їх надмірними і такими, що не можуть бути задоволені в повному обсязі виходячи з наступного. Вiдповiдач, як зазначалося вище, не заперечує права батька брати участь у вихованні дитини та спілкуватися з дитиною. Разом з тим, категорично заперечує проти надмірного та непропорційного обсягу часу, який заявлений Позивачем, оскільки такий графік не враховує реальних інтересів дитини, її навчального процесу, віку, психологічного стану та бажання. При цьому, відповідачем запропоновано свій варіант участі у спілкуванні і вихованні дитини позивачем. 
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини викладені у позовній заяві.
Відповідачка позов не визнала, заявивши, що жодних перешкод у спілкуванні та вихованні дитини Позивачу не чинить. Вона не створювала позивачу штучні перешкоди у спілкуванні з сином, а навпаки постійно бажає, щоб вони спілкувалися якомога більше. Зазначає, що вона на відміну від позивача, зі своєї сторони забезпечує сина всім необхідним для проживання. Вважає, що будь-якого спору з позивачем про вільне спілкування з дитино, побачення з нею, у них немає і не було, права позивача з даного приводу не порушені. У зв`язку з цим просила відмовити позивачу в задоволенні позову.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Остерської міської ради Чернігівської області просив суд ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини. 
Неповнолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що його мати ніколи не забороняла і не заважала йому спілкуватись з батьком. При цьому він сам не бажає цього робити. Не знає, чи любить його батько. Був період, коли він гостював у нього, але замість відпочинку, батько примушував його працювати по господарству. Також його не влаштовують умови проживання у батька, де він не має свого ліжка. Хоче батька відгородити від себе і жити разом з мамою. Відмова від спілкування з батьком є його особистим рішенням. Навіть, як би батько зараз йому запропонував поїхати з ним, то він би відмовився. 
У судовому зсіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 08.08.2012 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданого 
виконавчим комітетом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області, що додається.
Згідно Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області по цивільній справі №734/1404/22, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 шлюб між сторонами у справі був розірваний 13 вересня 2022 року.
На даний час неповнолітній ОСОБА_4 проживає з матір`ю, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 . 
Позивач, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до висновку орну опіки і піклування при виконачому комітекті Деснянської селмищноїх ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Деснянської селищної ради від 28.07.2025 №60: 1. Батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , брати участь у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до порядку спілкуванні, а саме: - щотижня в суботу з 11.00 год. до неділі 17.00 год. (за згодою дитини); - на літніх канікулах 14 днів (за згодою дитини). Інші дні за домовленістю між батьком та дитиною. 2. ОСОБА_1 інформувати матір ОСОБА_3 про все, що стосується дитини, в період виконання батьківських обов`язків. 3. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заздалегідь повідомляти один одного про обставини, що унеможливлюють виконання вищезазначеного графіку. 
Відповідно до психолого-педагогічної характеристики, складеної практичним психологом ОСОБА_6 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учня 7-В класу Деснянського ліцею, ОСОБА_5 зарекомендував себе як розумний та працелюбний учень. Має навчальні досягнення високого та середнього рівня. Має гарну пам`ять та увагу, добре розвинуте логічне та творче мислення. Хлопець має добрий загальний розвиток. На даний час дитина мешкає разом з матір`ю, окремо від батька. Мати постійно цікавиться навчанням та емоційним станом дитини, вона з чуйність відноситься до сина та дуже переймається психологічним станом дитини.
ОСОБА_7 відвідує заняття з психологом за проханням матері. Розмов про батька ОСОБА_5 намагається уникати та стає сумним коли його розпитують про тата.
Була проведена діагностика сімейних відносин за методикою «Незакінчених речень» та ряд консультативних бесід на тему спілкування та ставлення до батьків. Отже, характерним до відносини з матір`ю є те, що ОСОБА_5 відчуває сильний емоційний зв`язок із матір`ю. Висловлюється про неї з теплотою та любов`ю, описує як джерело підтримки та розуміння. У спілкуванні з матір`ю хлопець відкритий, ініціює розмови, ділиться власними переживаннями. Мати завжди готова вислухати сина, надає йому психологічну підтримку.
Відносини з батьком є напруженими та конфліктними. ОСОБА_5 категорично ухиляється від будь-якого спілкування з батьком, відмовляється обговорювати цю тему. За словами ОСОБА_5 , батько дозволяє себе принизливі висловлювання, що викликає у хлопця глибоку неприязнь. Після спілкування з батьком ОСОБА_5 стає дратівливим та демонструє ознаки тривоги. Хлопець чітко висловлює бажання не контактувати з батьком і категорично відмовляється від спільних зустрічей. Кажучи про загальний психологічний стан ОСОБА_5 можна зробити висновок, що на тлі конфліктних відносин із батьком у хлопця спостерігаються: емоційна напруженість; небажання обговорювати тему батька; підвищена тривожність після потенційного контакту з ним. Хлопець відчуває себе комфортно лише в оточенні матері, яка є для нього основним джерелом безпеки та емоційної стабільності.
Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 , складеного комісією Деснянської селищної ради, під час спілкування з матір`ю дитини встановлено, що остання не заперечує про спілкування батька з сином. Поспілкувавшись з дитиною ОСОБА_5 комісія дійшла висновку, що дитина сама недуже бажає спілкуватися з батьком. 
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють позовних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Деснянської селищної ради Чернігівської області, Служба у справах дітей Остерської міської ради Чернігівської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини задоволенню не підлягає виходячи з наступного. 
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Як зазначив Верховний суд у постанові від 12.01.2023 року у справі №607/1377/22 (провадження №61-11704св22) позов про усунення перешкоду у вихованні та спілкуванні дитини з одним з батьків за своєю суттю є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права, тому задоволення позову в частині даної вимоги можливе лише за наявності таких перешкод.
Також Верховний суд в постанові від 08.11.2023 року у справі №761/42030/21 (провадження №61-12101св23) та в постанові від 11.12.2023 року у справі №607/20787/19 (провадження №61-11625сво22) зазначав, що приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності.
Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу порушених прав посилається, зокрема на те, що відповідач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, через які він не може нормально спілкуватися з сином.
Предметом спору у справі, що розглядається, з урахуванням меж та підстав позовних вимог, є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення графіку для батька на побачення та проведення часу з дитиною.
Статтею 18 Конвенції ООН про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною є реалізацією матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
В судовому засіданні не встановлено, а позивачем не доведено, що йому чиняться перешкоди відповідачем матір`ю дитини на особисте спілкування з сином, його виховання. Як у позовній заяві, так і у судовому засіданні позивачем та його представником не зазначено, які саме дії, направлені на перешкоди у спілкуванні з сином вчиняє відповідач. Із пояснень позивача виходить, що саме дитина уникає з ним спілкування, ігнорує телефонні повідомлення та не бажає у нього гостювати. 
Відповідач в судовому засідання вказала, що не чинить позивачу жодних перешкод у спілкуванні та участі у вихованні дитини, а навпаки постійно бажає, щоб вони спілкувалися якомога більше. 
Не бажання спілкуватися з батьком у судовому засіданні підтвердив неповнолітній ОСОБА_4 . При цьому зазначив, що це його особисте рішення. Мати жодним чином не перешкоджає їх спілкуванню з батьком. 
Отже, проаналізувавши усі надані докази сторонами, кожен окремо та в їх сукупності, судом не встановлено обставин, що ОСОБА_3 чинить перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з їх спільною дитиною. Відтак, позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини та не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволенню не підлягають. 
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Отже, системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дітей вирішуються батьками спільно.
Батько, який проживає окремо від дітей, зобов`язаний брати участь у їх вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дітьми, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дітей до батька, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Судом не встановлено наявності спору між батьками сторонами у справі щодо участі позивача у вихованні та спілкування з дитиною.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На переконання суду право батька ОСОБА_1 на спілкування з дитиною є його незаперечним правом. Жодних обставин, які б унеможливлювали право позивача на спілкування із неповнолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про таке спілкування з дитиною, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини, суд не встановив.
З`ясувавши повно та всебічно обставини справи, оцінюючи докази в сукупності та в цілому, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, поведінку батька щодо бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, відсутності жодних перешкод чи заперечень щодо виховання та спілкування з дитиною її матері, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №753/8671/21 (провадження №61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі №582/18/21 (провадження №61-20968сво21).
Позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог в частині зобов`язання відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та наданні можливості спілкування з дитиною, та не зазначено в чому проявляються перешкоди у вихованні та які саме перешкоди створює відповідач.
Враховуючи вищенаведене, оцінюючи докази їх в сукупності та взаємозв`язку, судом встановлено відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача, що є самостійною підставою для відмови у позові, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині необхідно відмовити. Інші позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимоги про усунення перешкод у спілкуванні та виховання дитини, у задоволені яких судом відмовлено.
При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання щодо зміни способу його участі у вихованні сина з урахуванням його віку, стану здоров`я, зміни ставлення дитини до нього, укріпленням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними.
Роз`яснити сторонам можливість скористатися процедурою сімейної медіації з метою налагодження конструктивної комунікації між собою для вирішення питань, пов`язаних із вихованням, навчанням та утриманням сина, враховуючи його потреби і найкращі інтереси та виходячи з рівності прав та обов`язків батьків, оскільки взаєморозуміння між ними є запорукою гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові позивача. Таким чином сплачений судовий збір покладається на позивача.
Що стосується судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з досліджених судом під час розгляду справи договору про надання професійної правничої допомоги 21.03.2025, укладеного між адвокатом Юрко С.С. та ОСОБА_7 , адвокат зобов`язався надавати клієнту за плату правову допомогу (адвокатські послуги), та виконувати пов`язані з цим доручення Клієнта в обсязі та на умовах, передбаченим цим Договором, …. представляти інтереси клієнта в судах та арбітражах, органах державної влади та місцевого самоврядування …..
Повноваження адвоката Сікачова Сергія Юрійовича підтверджено ордером серії СВ № 1089733 від 03 червня 2024 року та договором №25-04/24 від 25 квітня 2024 року .
Представником відповідача подано до суду разом із відзивом розрахунок №04 від 10.06.2025, відповідно до якого витрати на правничу допомогу ОСОБА_3 складають 8 000 грн. 00 коп. Заяви від позивача про зменшення витрат на правничу допомогу відповідача не надходило. 
Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг, обсяг, вартість та співрозмірність заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, оцінивши витрати з врахуванням усіх аспектів складності цієї справи, а також час, який міг витратити адвокат на вивчення справи та підготовку відзиву, як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин та участь у судових засіданнях, суд дійшов висновку, що справедливою та співрозмірною є компенсація відповідачу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
Керуючись ст.ст.141, 142, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України,-

у х в а л и в:
у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють позовних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Деснянської селищної ради Чернігівської області, Служба у справах дітей Остерської міської ради Чернігівської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини відмовити у повному обсязі. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу у сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 коп. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст судового рішення складено 27 січня 2026 року.

Суддя