Справа № 523/25965/25
Номер провадження 3/523/439/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року          м.Одеса
Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Шурупов В.В., за участю секретаря судового засідання Подуфалової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:
Відповідно з наданими до суду матеріалами справи, 17.11.2025 року о 01:19 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №33 по вул.Академіка Заболотного в м.Одесі, будучи у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано за результатами огляду на стан сп`яніння, із застосуванням приладу «Драгер» (результат – 0,31% проміле) та зі згоди зазначеної особи у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.9.а «Правил дорожнього руху».
23.01.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про надання йому часу для подачі додаткових матеріалів на обґрунтування своєї позиції, яке було задоволено, а судове засідання відкладено на 11:15 годину 30.01.2026 року.
Втім, 30.01.2026 року ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявною в справі письмовою розпискою останнього, в судове засідання не з`явився, але подав до суду відповідні документи, з огляду на що й згідно ч.1 ст.268 КУпАП, суддя вирішив розглянути справу за відсутністю цієї особи та на підставі наданих до суду матеріалів.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши надані ОСОБА_1 документи, суддею встановлено, що факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, повністю встановлений та підтверджується наступними дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №515235 від 17.11.2025 року, в якому наведені обставини порушення ОСОБА_1 приписів п.2.9.а «Правил дорожнього руху», за що він притягається до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);
- роздруківкою тестування з використанням алкотесту «Драгер» №7510, за яким у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння – результат 0,31 % проміле (а.с.5);
- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким у вказаної особи виявлені ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя (а.с.6); 
- результатами відтворення під час вивчення матеріалів справи відеозаписів з портативного відеореєстратора працівників поліції, у яких зафіксовано безперервний перебіг подій вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обставин складення працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення за участю цієї особи (а.с.7).
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на власність чи права громадян.
При цьому, вирішуючи питання щодо винуватості та притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд має перевірити наявність обставин, що виключають притягнення особи до відповідальності.
З наданих ОСОБА_1 документів встановлено, що вказана особа є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 , проходить військову службу на посаді начальника комплексу радіоперешкод групи радіоперешкод загону радіоелектронної боротьби, має статус учасника бойових дій, а також позитивно характеризується за місцем служби. 
З повідомлення командира ВЧ НОМЕР_2 від 29.01.2026 року вбачається, що у день розглядуваних подій, ОСОБА_1 був терміново викликаний до місця розташування засобів радіоелектронної боротьби у зв`язку з їх технічною несправністю, через що був вимушений їхати власним транспортом.
Разом з тим, згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За ст.252 вказаного Кодексу, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Приписами ст.16 «Про дорожній рух» визначено, що водій транспортного засобу, окрім іншого, зобов`язаний, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
За приписами п.2.9.а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Разом з тим, за змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Відповідно до статті 18 цього ж Кодексу, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності (стаття 17 КУпАП).
У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності, така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.
Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, однак лише у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті для усунення небезпеки, яка загрожує.
Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2018 року по справі № 686/5225/17.
Так, матеріалами справи встановлено, що дійсно 17.11.2025 року о 01:19 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №33 по вул.Академіка Заболотного в м.Одесі, будучи у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано за результатами огляду на стан сп`яніння, із застосуванням приладу «Драгер» (результат – 0,31% проміле), з результатами вказана особа погодився, і в подальшому щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який він підписав без зауважень, пояснивши що напередодні випив слабоалкогольний напій.
Як зазначено вище та слідує з повідомлення командира ВЧ НОМЕР_2 , в день розглядуваних подій, ОСОБА_1 був терміново викликаний до місця розташування засобів радіоелектронної боротьби у зв`язку з їх технічною несправністю, через що був вимушений їхати власним транспортом.
Наведені обставини у контексті загальновідомого факту введення в Україні воєнного стану унаслідок військової агресії рф проти України та систематичної загрози повітряних атак ворожих безпілотних авіаційних комплексів на об`єкти Одеського району вказують на те, що рішення ОСОБА_1 їхати за кермом транспортного засобу, знаючи, що напередодні вживав слабоалкогольний напій, було викликано виключно необхідністю швидко дістатись до місця служби і розташування засобів радіоелектронної боротьби задля усунення їх несправності, оскільки використання таких засобів є однім з дієвих заходів протидії авіаційним безпілотним засобам ураження.
Крім того, наведені дії ОСОБА_1 не спричинили будь-якої шкоди громадянам і не потягли настання будь-яких негативних наслідків внаслідок керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.
Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, до дії ОСОБА_1 у даному випадку, містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, проте порушення ним пункту 2.9.а Правил дорожнього руху було зумовлено крайньою необхідністю відвернення можливої небезпеки, яка загрожувала державному порядку та громадянам унаслідок військової агресії рф проти України, потребою забезпечення належного застосування усіх сил і засобів у відбитті повітряних загроз та протидії ворожим безпілотним засобам ураження.
Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом в стані незначного алкогольного сп`яніння (0,31 проміле) слід розцінити такими, які здійснені у стані крайньої необхідності, тобто своїми діями вказана особа відвернув настання більшої можливої шкоди державі, життю і здоров`ю громадян, аніж суспільна небезпека від порушення ПДР України.
Наведені вище обставини обумовлюють висновок судді про те, що дії ОСОБА_1 , хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, але вчинені не для уникнення відповідальності чи зневажання вимог ПДР, а з метою виконання військового обов`язку та усунення загрози життю і безпеки громадян, а тому були вчинені в стані крайньої необхідності, внаслідок чого провадження у справі про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із вчиненням особою дії в стані крайньої необхідності.
Керуючись ст.ст.7, 17-18, 130, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-284, 289 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням особою дії в стані крайньої необхідності.
Копію постанови направити ОСОБА_1 та для відома - до УПП в Одеській області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.
Суддя: В.В. Шурупов